ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/10117/20 пров. № А/857/19780/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Кушнерика М.П.
з участю секретаря судового засідання     Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року (суддя першої інстанції Грень Н.М., м. Львів, повний текст складено 16.07.2021)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 , Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України про :
- поновлення строку на оскарження наказу про звільнення з посади зарахування у розпорядження та припинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 від 11.08.2020 як такого, що пропущений з поважних причин;
- визнання неправомірним та скасування наказу в.о. начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №178-ОС від 11.08.2020 про звільнення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 із займаної посади, зарахування у розпорядження та припинення виплати грошового забезпечення;
- зобов`язання поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України;
- стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі 191 135,38 гривень за весь час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано наказ в.о. начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №178-ОС від 11.08.2020 про особовий склад. Зобов`язано Кінологічний навчальний центр Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
Із таким судовим рішенням в частині відмови в позові про стягнення грошового забезпечення не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає, таке постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення в частині відмови в позові та постановити нове – про задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, оскільки ОСОБА_1 було протиправно звільнено із займаної посади. Дійшовши висновку про скасування наказу в.о. начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 178-ОС від 11 серпня 2020 року, поновлення позивача на посаді начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного начального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, суд повинен був присудити позивачу виплату грошового забезпечення, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.
Відповідачі подали відзив на апеляційну скаргу, в якому вказали про незаконність рішення суду в частині скасування наказу і поновлення позивача на посаді. Просили вийти за межі вимог апеляційної скарги, скасувавши рішення суду в частині задоволенні позову.
У судовому засіданні представник позивача Швець Д.Ю. підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. У судове засідання 23 грудня 2021 року представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить його особиста розписка наявна в матеріалах справи. 
Представники відповідачів ОСОБА_2 , Фельпель І.І. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та пояснили, що суд безпідставно скасував наказ про звільнення  позивача з посади, враховуючи що триває досудове слідство про вчинення позивачем посадового злочину. При цьому наказ про звільнення від посади та переведення позивача у розпорядження було винесено у зв`язку з обранням щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту. Отже, він не міг виконувати обов`язки за посадою, яку він обіймав. Тому підстав для виплати йому грошового забезпечення за цей період за посадою начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного начального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України немає. 
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для  задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Судом першої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 займав посаду начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на підставі наказу Начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №64-ОС від 25 березня 2020 року. З позивачем укладено контракт до 11 жовтня 2023 року.
У провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебуває кримінальне провадження №42020140410000031 від 8 липня 2020 року за ч.3  ст.368 КК України відносно ОСОБА_1 
26 липня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 28 липня 2020 року у справі №463/6856/20 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 13:39 26 липня 2020 року по 25 вересня 2020 року включно.
28 липня 2020 року ухвалою Личаківського районного суду міста Львова у справі №463/6856/20 клопотання слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади повернуто прокурору як таке, що подано без додержання вимог ст.155 КПК України.
За правилами ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.
Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому  статтею 199  цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Наказом в.о. Начальника Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №178-ОС від 11 серпня 2020 року молодшого лейтенанта ОСОБА_1 зараховано у розпорядження, звільнивши із посади начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України згідно з підпунктом 6 пункту 127 Положення. Припинено виплату грошового забезпечення молодшому лейтенанту ОСОБА_1 з 26 липня 2020 року по 25 вересня 2020 року.
Отже, відносно ОСОБА_1 заходи забезпечення кримінального провадження №42020140410000031 від 8 липня 2020 року за ч.3 ст.368 КК України діяли до 25 вересня 2020 року включно і на підставі закону 26 вересня 2020 року скасовані.
При цьому згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року (в частині, що не оскаржується та набула законної сили) наказ №178-ОС від 11 серпня 2020 року про зарахування позивача в розпорядження зі звільненням з посади скасовано. Зобов`язано відповідачів поновити ОСОБА_1 на посаді. 
Питання проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України №1115/2009 від 29.12.2009, (далі - Положення №1115/2009) Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція №170) та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Згідно ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, згідно з преамбулою якого цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Згідно з ч. 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених  Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
За приписами ст. 91-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень у порядку, визначеному законом.
Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 65 Закону України "Про запобігання корупції" особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.
Положенням №1115/2009 визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.
За приписами пп.6 п. 127 Положення №1115/2009 зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі, якщо стосовно військовослужбовця застосовано запобіжні заходи у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, - до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбуття кримінального покарання.
Відповідно до п. 127 Положення №1115/2009 військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами начальників, які мають право призначення на ці посади згідно з номенклатурою посад, та вищими начальниками. Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1-5, 10-12 і 15 цього пункту, виконують обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, в розпорядженні якої вони перебувають. Начальники зобов`язані організовувати службову діяльність військовослужбовців, зарахованих у їх розпорядження, та здійснювати контроль за виконанням покладених на них завдань.
Згідно ч. 4 п. 127 Положення №1115/2009 військовослужбовці зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами начальників, які мають право призначення на ці посади згідно з номенклатурою посад, та вищими начальниками.
За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1-3, 7, 8, 11, 12 і 15 цього пункту, зберігається право на забезпечення всіма видами матеріального та грошового забезпечення за останньою посадою, яку вони займали. Порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які зараховані у розпорядження з інших підстав, визначається законодавством, що регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців.
Враховуючи, що до позивача застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою (у подальшому домашнього арешту) до позивача мало бути застосовано зарахування у розпорядження  начальника, який має право призначення його на посаду, - до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбуття кримінального покарання.
Згідно з ч. 1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відповідно до п. 232 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.
Згідно п. 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
При цьому, суд акцентує увагу, що до позивача застосовано зарахування у розпорядження, яке застосовується до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбуття кримінального покарання та останнє не є звільненням з військової служби.
Відповідно до абзацу третього пункту 2 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі-Закон №2011) у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
Частиною 2 ст. 9 Закону №2011 встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з ч. 3 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п.п.1-3 Розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим  Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260)  грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Кримінального процесуального кодексу України відсторонені від посад, виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з дня, наступного після відсторонення від посади, до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
У разі скасування рішення про відсторонення від посад військовослужбовцям за період, протягом якого вони не перебували на посадах внаслідок відсторонення від посад, грошове забезпечення, на отримання якого вони втратили право, не виплачується.
При цьому грошове забезпечення, яке втратили відсторонені від посади військовослужбовці внаслідок незаконних дій, відшкодовується їм у порядку, передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, щодо яких відповідно до Кримінального процесуального кодексу України  застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту (цілодобово), призупиняється з дня взяття під варту або направлення під цілодобовий домашній арешт до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
У разі якщо до військовослужбовців обрано інший запобіжний захід, що дозволяв йому виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Також  відповідно до підпункту 4 пункту розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25 червня 2018 року , військовослужбовцям, стосовно яких у кримінальному провадженні застосовано запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня фактичного направлення під цілодобовий домашній арешт або взяття під варту.
У разі якщо до військовослужбовців, відсторонених від посад, які утримувалися під вартою чи перебували під цілодобовим домашнім арештом, застосовано інший запобіжний захід, з дня прибуття до органу Держприкордонслужби і до дня отримання органом Держприкордонслужби копії обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, про засудження військовослужбовців до позбавлення волі виплачуються оклад за військовим званням і надбавка за вислугу років.
Згідно підпункту 5 Інструкції разі ухвалення судом виправдувального вироку, закриття кримінального провадження військовослужбовцям, які були відсторонені від посад, поновлюється виплата посадових окладів і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які вони не отримували у зв`язку з відстороненням від посад, з дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадою.
Підпунктом 6 Інструкції встановлено, що грошове забезпечення, яке втратили військовослужбовці внаслідок незаконних дій, відшкодовується їм відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Отже, визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, щодо яких відповідно до Кримінального процесуального кодексу України застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту (цілодобово), призупиняється з дня взяття під варту або направлення під цілодобовий домашній арешт до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
Як видно з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року, суд зобов`язав відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді. 
При цьому рішення суду в цій частині було звернуто до негайного виконання і виконано відповідачем. 
Згідно резолютивної частини вищевказаного рішення суду суд не постановив про поновлення позивача на посаді начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України з моменту його звільнення і зарахування у розпорядження. 
Згідно доводів представників відповідачів, позивача було поновлено на посаді з моменту звернення рішення суду до негайного виконання і з цього часу позивачу поновлено виплату грошового забезпечення за займаною посадою. 
Отже, на момент вирішення спору судом першої інстанції вказана особа перебувала у розпорядженні і не приступила до виконання службових обов`язків за посадою начальника відділення протитанкових ракетних комплексів протитанкової застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстав для стягнення грошового забезпечення на користь позивача за вказаною посадою немає. 
Також апеляційний суд звертає увагу сторін, що відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, апеляційний суд в межах даного апеляційного провадження переглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду в частині відмови в позові і не вправі давати оцінку рішенню суду в частині задоволення позову, яке сторонами у встановленому порядку оскаржено не було. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 29.12.2021.