Постанова 
Іменем України 
 
12 січня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 477/2466/20
провадження № 61-8265св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у складі судді Тищук Н. О.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Управління соціального захисту населення) про визнання рішення незаконним. 
Позов мотивувала тим, що у квітні 2018 року вона звернулася до Управління соціального захисту населення із заявою про призначення державної соціальної допомоги її сім`ї як тимчасово переміщеній особі, однак рішенням відповідача від 21 травня 2018 року їй відмовлено у призначенні такої допомоги.
У березні 2020 року вона вдруге звернулася до Управління соціального захисту населення, її заява задоволена.
Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення від 27 липня 2020 року здійснено перерахунок державної допомоги, у зв`язку з чим виникла переплата, яку утримано з неї при призначенні допомоги на наступне півріччя.
На підставі викладеного просила суд визнати рішення Управління соціального захисту населення від 21 травня 2018 року та від 27 липня 2020 року незаконними та звільнити її від сплати судового збору. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Жовтневий районний суд Миколаївської області ухвалою від 04 січня 2021 року у відкритті провадження у справі відмовив. 
Суд першої інстанції ухвалу мотивував тим, що зазначений позов розглядається в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
На ухвалу місцевого суду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. 
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 13 квітня 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року.
Суд апеляційної інстанції ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_1 не надала суду докази поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим відповідно до частини четвертої статті 357 та пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року та зобов`язати апеляційний суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 01 липня 2021 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу. 
Підставою для відкриття касаційного провадження є абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України.
У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, дійшов помилкового висновку про те, що вона пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Вважає, що оскільки поштове відправлення із суду першої інстанції вона отримала 19 січня 2021 року, тому строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду нею не пропущений.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за її позовом до Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання рішень незаконними. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції у лютому 2021 року                   ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, оскільки заявниця не надала суду апеляційної інстанції докази про дату отримання оскарженої ухвали місцевого суду.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 березня 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
ОСОБА_1 22 березня 2021 року подала заяву про відвід судді, проте ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24 березня 2021 року зазначену заяву залишено без задоволення.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року на підставі частини четвертої статті 357 та пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Межі розгляду справи судом 
Підставами для відкриття касаційного провадження є абзац 2 частини другої статті 389 ЦПК України порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
У справі, яка переглядається, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року, постановленою одноособово суддею Тищук Н. О., відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року. 
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Частиною шостою статті 357 ЦПК України передбачено, що питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
Тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку, що на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з цією нормою перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.
Таких же висновків щодо застосування норм процесуального права дійшов Верховний Суд у постановах від 22 грудня 2021 року у справах № 363/4309/16 (провадження № 1141св21) та № 712/14575/12 (провадження № 11327св20). 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвала Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року постановлена суддею одноособово. 
Оскільки суд апеляційної інстанції помилково постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження одноособово, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування судового рішення, доводи касаційної скарги щодо не пропущення заявницею строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції колегією суддів не розглядалися. 

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. 
Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).
З огляду на частину четверту статті 406 ЦПК України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України передбачено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду. 
Оскільки судом апеляційної інстанцій порушено наведені вище норми процесуального права, постановлена ухвала не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, касаційний суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:  	С. Ю. Мартєв     В. В. Сердюк     І. М. Фаловська