Справа № 447/1817/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М. 
Провадження № 33/811/1490/21                                Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року, 
встановив:
цією постановою,  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.
Згідно постанови,  ОСОБА_1 03.06.2021 о 23:30 год. на автодорозі Т-14-16, 45 км. + 300 м. керував транспортним засобом марки Хонда DIO, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу «Драгер Алкотест - 0925» №4282, чим порушив вимоги п.п.2.9 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Вважає оскаржувану постанову незаконною, такою, що була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, беручи до уваги наступні доводи та аргументи.
На його погляд, суддею порушено право особи на справедливий судовий захист, принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що протокол ДПР 18 № 186386 про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.
До матеріалів справи долучено відеозаписи, записані на DVD диск, з яких видно момент зупинки та проходження огляду. Вважає, вищевказані відеозаписи неналежними та недопустимими доказами з огляду на те, що вони не є безперервними. 
Звертає увагу, що огляд на стан сп`яніння проводився у відсутності свідків, тому проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції і вважається недійсним.
Також, не відповідає дійсності твердження поліцейського про відмову ОСОБА_1 від проведення огляду у медичному закладі, оскільки такий огляд йому ніхто не пропонував. А докази, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку направлення на такий огляд до медичного закладу, у справі відсутні, що залишилось поза увагою суду першої інстанції. 
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, що не перешкоджає розгляду справи у відсутності учасників судового провадження. 
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними, наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 186386 від 03.06.2021 (а.с.2) у якому ОСОБА_1 поставив свій підпис, чим погодився із внесеними у нього даними, та у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначив, наступне «прошу суворо не карати, випив пиво , після цього сів на скутер», що доводить в свою чергу керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; роздруківці приладу «Драгер» (а.с.1) результат тесту якого становив 2,19 проміле, у якому також наявний підпис ОСОБА_1 , відповідно з цим результатом він також погодився; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5); відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції (а.с.6).
З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким оснащені поліцейські, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 2,19 проміле, що підтверджується також відповідною роздруківкою. З таким результатом ОСОБА_1 був згідний та не заперечив, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, а також не заперечував факту керування транспортним засобом.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, тому у працівників поліції був відсутній такий обов`язок, щодо направлення його у медичний заклад.
Відеозапис події проведено на нагрудні камери працівників поліції, якими вони забезпечені, тому апеляційний суд не бере до уваги доводи в частині їх неналежності та недопустимості. 
Щодо доводів про відсутності свідків, які повинні бути залучені для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі на думку апеляційного суду не є обов`язковими, оскільки згідно вимог ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, в даному випадку працівники поліції проводили фіксування огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою технічних засобів, і присутність свідків не була обов`язковою.
Оскільки ОСОБА_1 03.06.2021 о 23:30 год. на автодорозі Т-14-16, 45 км. + 300 м. керував транспортним засобом марки Хонда DIO, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу «Драгер Алкотест - 0925» №4282, результат якого становив 2,19 проміле, чим порушив вимоги п.п.2.9 «А» Правил дорожнього руху, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, жодним чином не спростовано. 
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативною.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Гончарук Л.Я.