КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №357/6227/21                                                                  головуючий у суді І інстанції: Вінтоняк Р.Я.
провадження №33/824/3926/2021                                              головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
16 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Харченка Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду  Київської області  від 16 липня 2021 року в адміністративній справі про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                                   ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №143683 30.05.2021 р. 02 год. 48 хв. в м. Біла Церква вул. Професора Голуба 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Біла Церква, вул. Василя Стуса, 41. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 16 липня 2021 року визнано винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.  Стягнуто з   ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 454,00 гривні.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Харченко С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду міста Київської області від 16 липня 2021 року та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП. Зазначив, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Матеріали справи не містять пояснень свідків та/або відео, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. Матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Відповідно до п. 3.3 Розділу III Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», передбачено, що запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування. Однак відео не містить факту керування автомобілем ОСОБА_1 .. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. На момент складання протоколу відносно ОСОБА_1 у працівників поліції були відсутні будь-які підстави для його складання. Працівниками поліції та лікарем було порушено порядок огляду на стан сп`яніння.
Крім того, факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, а відтак і факт керування транспортними засобами особою у такому стані, тобто вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути підтверджений лише за результатами огляду водія на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями. Висновок складено у двох примірниках при цьому жоден з примірників не вручено ОСОБА_1 та фактично не повідомлено результат огляду. Таким чином на момент складання протоколу відносно ОСОБА_1 результати дослідження були відсутні.
Також вказує, що при медичному огляді ОСОБА_1 було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735,  оскільки ОСОБА_1 не було ознайомлено з результатами огляду. Висновок, складений через декілька днів після складання протоколу та неповідомлення його результатів особі, що обвинувачується у вчинення правопорушення, порушує право особи на захист, оскільки особа втрачає право на повторну здачу аналізів та/або проведення відповідної експертизи для доведення факту своєї невинуватості. Поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Враховуючи наведені докази і аргументи у їх сукупності, представник ОСОБА_1 вважає, що дана справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із  ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею  252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР   ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими  нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1   у порушенні п. 2.9.а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №143683 30.05.2021 р. 02 год. 48 хв. в м. Біла Церква вул. Професора Голуба 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Біла Церква, вул. Василя Стуса, 41. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП;
- у рапорті поліцейського взводу №1 роти№1 Батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області ДПП сержанта поліції Є.Тимощука від 30.05.2021;
- у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, складеного 30.05.2021 року о 03 год. 35 хв. лікарем КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» ОСОБА_2 ;
- розпискою ОСОБА_3 , який взяв  30.05.2021 року на зберігання авто, яким керував ОСОБА_1 ;
- відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) АІ00127,0001796 працівників Управління патрульної поліції у у Київській області ДПП, які здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР ( а.с.1-5).
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. 
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 від підпису у протоколівідмовився, від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України відмовився, але погодився пройти медичний огляд на виявлення стану алкогольного у лікаря-нарколога, а не за допомогою приладу ДРАГЕР, що підтверджується рапортом поліцейського ( а.с.5) .
Виявлені працівниками поліції 30.05.2021 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. 
Оскільки, ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, а не за допомогою приладу ДРАГЕР, та пройшов його, доводи апеляційної скарги про те, що огляд за допомогою приладуДРАГЕР  не проводився, на висновки суду першої інстанції щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, не впливають.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 30 травня 2021 року за участю ОСОБА_1 , унаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, на увагу не заслуговують.
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що Висновок щодо результатів медичного огляду складено у двох примірниках при цьому жоден з примірників не вручено ОСОБА_1 та фактично не повідомлено результат огляду, спростовується підписом ОСОБА_1 у вказаному Висновку про його ознайомлення з результатами огляду. Будь-яких зауважень з боку ОСОБА_1 указаний Висновок не містить.
Також спростовується матеріалами справи і довід апеляційної скарги про те,  ОСОБА_1 не відстороняли від керування транспортним засобом. 
Як убачається із розписки, 30.05.2021 року ОСОБА_3   взяв на зберігання автомобіль ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1  , яким керував 30.05.2021 року ОСОБА_1 та зобов`язався водія не допускати (не передавати) до керування ним ( а.с.4). 
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.  23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 16 липня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
                                                   ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Харченка Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області  від 16 липня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                            Л.П. Сушко