ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2276/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року 
у справі №280/2276/20 
за позовом ОСОБА_1  
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-     
                                                                 ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначені та перерахунку пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25 квітня 2019 року з урахуванням раніше виплаченої суми;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25 квітня 2019 року з урахуванням раніше виплаченої суми.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому вважає наявним у нього права на перерахунок пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати з 25.04.2019 згідно з ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач на момент проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не проходив військову службу та не мав статусу військовослужбовця. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Позивач наполягає, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26 квітня 2019 року.
Відповідач проти задоволення позову заперечує, подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, згідно якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про перерахунок та виплату пенсії відповідно до положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 20.03.2020  Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача про відсутність підстав для обчисленні пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного року, оскільки відповідно до документів пенсійної справи ОСОБА_1 працював в період з 28.07.1981 по 01.03.1994 на ВАТ АТП № 2245, та цим підприємством був відряджений на виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, водієм на автомобілі ГАЗ-24 (державний номер НОМЕР_1 ) з 01.07.1987 по 31.07.1987 (а.с.13). 
Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Статтею 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ встановлені особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 01 жовтня 2017 року) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього   Закону   або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
З 01 жовтня 2017 року редакція вказаної норми змінена Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, та застосовується із вказаного часу у такій редакції: "особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".
Проте, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Також вказаним рішенням встановлено, що словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, з резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року вбачається, що визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч.3 ст. 59 Закону, та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.
Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26 квітня 2019 року.
Вказаний висновок містить в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.02.2020 у зразковій справі №520/1972/19, яке набрало законної сили 12.05.2021 (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 520/1972/19).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25.04.2019, що поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
У вказаному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.
Отже, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що для виникнення права на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незмінною залишається  умова щодо наявності у особи статусу військовослужбовця.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Примітка до вказаної статті встановлює, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Судом встановлено, позивачем не спростовується, що в спірному випадку позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження військової служби (військових зборів), а був відряджений на виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підприємством ВАТ АТП № 2245.
Записом у  трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 30.05.1980 підтверджується, що під час участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 30.06.1987 по 29.07.1987 позивач працював на підприємстві ВАТ АТП № 2245 (з 28.07.1981 по 01.03.1994).
Відповідно до копії військового квитка НОМЕР_3 від 19.10.1977 ОСОБА_1 військову службу позивач проходив у період з 19.10.1977 по 18.10.1979, тобто не під час участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
При цьому у військовому квитку не містяться відомостей про відрядження позивача на виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки ОСОБА_1 не був призваний на військові збори військовим комісаріатом, а відряджений підприємством на якому працював, а саме: ВАТ АТП № 2245. 
Однак, як вже зазначено вище, незмінною умовою для отримання пенсії в розмірі, встановленому ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, є наявність у особи статусу військовослужбовця при виконанні робіт, що пов`язані з ліквідацією аварії на ЧАЕС.
Матеріали справи не містять належних доказів щодо призову позивача як військовозобов`язаного на військові збори або проходження ним військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
Таким чином, позивач у спірних правовідносинах не має статусу військовослужбовця в розумінні Закону № 796-ХІІ.
Отже, оскільки позивач був направлений у відрядження роботодавцем на роботу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як цивільна особа і не може бути віднесений до категорії військовослужбовців відповідно до зазначених вище положень законодавства, тому є правильним висновок суду першої інстанції, що на спірні відносини між сторонами не розповсюджуються норми частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі №280/2276/20 –  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко