ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 140/4758/21 пров. № А/857/16393/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р., 
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року (головуючий суддя: Денисюк Р.С., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Агро» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, –

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь-Агро», 07.05.2020 звернулося з позовом до суду, в якому просило:
- визнати протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Волинській області від 03.02.2021 № 2373057/37691361, від 03.02.2021 № 2373058/37691361 та від 03.02.2021 № 2373059/37691361, якими відмовлено у реєстрації податкових накладних № 17 від 31.10.2020, № 9 від 30.11.2020, № 1 від 31.12.2020 відповідно.
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати, подані товариством, податкові накладні № 17 від 31.10.2020, № 9 від 30.11.2020, № 1 від 31.12.2020. 
Обґрунтовує позов тим, що ТзOB «Волинь-Агро» було складено та відправлено на реєстрацію податкові накладні № 17 від 31.10.2020, № 9 від 30.11.2020, № 1 від 31.12.2020. Однак, згідно квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрація ПH в Єдиному реєстрі податкових накладних була зупинена, оскільки коди УКТЗЕД/ДКПП тoвapy/пocлyг 77.11, вiдcyтнi в тaблицi даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що нa постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого тoвapy/пocлyги та oбcягy йoгo пocтaчaння, що вiдпoвiдaє пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПH/PK для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/poзpaxyнкy кopигyвaння в Єдинoмy peєcтpi податкових накладних. TзOB «Волинь-Агро», у свою чергу, надало для Комісії регіонального рівня вичерпні пояснення та перелік документів щодо господарських операцій на підставі яких було складено та відправлено на реєстрацію податкові накладні, вважає, що вказані пояснення були достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Натомість, оскаржувані рішення прийняті всупереч вимогам Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, оскільки у них не зазначено, які саме надані платником податків документи складені з порушенням законодавства або не надані платником та якими мотивами керувалась комісія, вважаючи, що надані документи в сукупності є недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.02.2021 № 2373057/37691361, від 03.02.2021 № 2373058/37691361 та від 03.02.2021 № 2373059/37691361 про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь-Агро» податкові накладні № 17 від 31.10.2020, № 9 від 30.11.2020, № 1 від 31.12.2020.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Агро» судові витрати в розмірі 4905,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Агро» судові витрати в розмірі 4905,00 грн. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління ДПС у Волинській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що на момент винесення оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, позивач не виконав вимоги Податкового кодексу України та Порядку № 520 щодо підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної і саме з цих підстав контролюючий орган відмовив в реєстрації податкової накладної.
Крім цього, вказує, що розмір гонорару за надану правову допомогу є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони.
Позивач, 25.05.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача Головного управління ДПС у Волинській області Щербатюк Я.Б. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.
Представник позивача Антонюк Р.В., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін
Представник Державної податкової служби України у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 31.05.2018 між ТзОВ «Волинь-Агро» (орендодавець) та ТзОВ «Житниця України» укладено договір оренди рухомого майна № 31/05/2018-1, згідно з умовами якого, орендодавець передає, a орендар бере в тимчасове платне користування рухоме майно. 
Згідно з додатковою угодою № 1 від 16.03.2020, яка є невід`ємною частиною договору, п.п. 1.1. вказаного договору викладено в наступній редакції: орендодавець передає, a орендар бере в тимчасове платне користування наступне рухоме майно: 
1. Автомобіль Volkswagen Jetta, номер шасі НОМЕР_1 , 2016 року випуску, колір білий, державний номер НОМЕР_2 ; 
2. Автомобіль Volkswagen Caddy, номер шасі НОМЕР_3 , 2014 року випуску, колір синій, державний номер НОМЕР_4 (а. с. 21, 27). 
На виконання умов даного договору ТзОВ «Волинь-Агро» були передані вищевказані автомобілі ТзОВ «Житниця України», що підтверджується актами приймання-передачі від 01.06.2018 та від 16.03.2020, а також актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 113 від 31.10.2020, № 120 від 30.11.2020 та № 124 від 31.12.2020 (а. с. 22-26).
ТзОВ «Волинь-Агро» подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні № 17 від 31.10.2020, № 9 від 30.11.2020, № 1 від 31.12.2020.
Однак, відповідно до квитанцій, реєстрація зазначених податкових накладних була зупинена на підставі пункту 201.16 статті 201 ПK України, у зв`язку із тим, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 77.11 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/ послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а. с. 12, 15, 18).
На виконання вимог зазначених в квитанціях, позивачем 29.01.2021 на адресу контролюючого органу в електронному вигляді надіслано повідомлення № 1 про подання пояснень та копій первинних документів щодо податкових накладних /розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено (а. с. 19).
Однак, за результатами розгляду вищевказаного пояснення та документів, 03.02.2021 комісією ГУ ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення від 03.02.2021 № 2373057/37691361 про відмову у реєстрації податкової накладної № 17 від 31.10.2020, від 03.02.2021 № 2373058/37691361 про відмову у реєстрації податкової накладної № 9 від 30.11.2020 та від 03.02.2021 № 2373059/37691361 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 31.12.2020. 
Підставою для відмови у реєстрації ПН/РК в ЄДРПН, є ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт/послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. В додатковій інформації зазначено, що відсутні копії документів, які підтверджують переміщення зданих в оренду транспортних засобів; виписки банку щодо розрахунків за надану послугу (а. с. 10, 13, 16).  
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, а відповідачами не спростовано, що надані позивачем документи підтверджували реальність здійснення господарської операції по поданих податкових накладних. Документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.  201.1  ст.  201 Податкового кодексу України,  на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно п.  201.10  ст.  201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» № 520 від 12.12.2019 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 за № 1245/34216) (далі – Порядок № 520), цей Порядок визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до  пункту 201.16  статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня) (п. 2 Порядку № 520).
Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3 Порядку № 520).
За правилами пункту 4 Порядку № 520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.
Пунктом 5 Порядку № 520 встановлено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у  пункті 5  цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України  «Про електронні документи та електронний документообіг»,  «Про електронні довірчі послуги»  та  Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (п. 7 Порядку № 520).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, пункт 5 Порядку № 520 визначає перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, однак такий перелік не є вичерпним та не передбачає необхідності надання платником податку усіх документів згідно такого переліку.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для відмови в реєстрації податкових накладних № 17 від 31.10.2020, № 9 від 30.11.2020, № 1 від 31.12.2020 стало ненадання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт/послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних та розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем до контролюючого органу надано письмові пояснення та копії документів для здійснення реєстрації зазначених податкових накладних. 
Зокрема, подано договір оренди рухомого майна №31/05/2018-1 від 31.05.2018; акт приймання передачі від 01.06.2018; акт приймання передачі від 16.03.2020. Протягом жовтня-грудня 2020 року ТзОВ «Волинь-Агро» підписувало з ТОВ «Житниця України» акти здачі - приймання робіт (надання послуг), а саме: № 113 від 31.10.2020 на суму 20696,00 грн, № 120 від 30.11.2020 на суму 20696,00 грн та № 124 від 31.12.2020 на суму 20696,00 грн. Також були надані оборотно-сальдова відомість за жовтень-грудень 2020; платіжні доручення № 5787 від 12.10.2020; № 5788 від 12.10.2020, № 5812 від 13.10.2020, № 5924 від 05.11.2020, № 6166 від 26.01.2021, № 6167 від 26.01.2021; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 20.07.2016 та серії НОМЕР_6 від 16.01.2018, а також копію додаткової угоди №1 від 16.03.2020.
Станом на 01.10.2020 по ДТ 361 рахунку рахувалася заборгованість ТОВ «Житниця України» у сумі 62088,00 грн. за липень-вересень 2020 року, яка була сплачена 12-13 жовтня 2020 року платіжними дорученнями №№ 5787, 5788, 5812. Розрахунки за жовтень 2020 року здійснені платіжним дорученням № 5924 від 05.11.2020. В січні 2021 року ТОВ «Житниця України» розрахувалось за листопад-грудень 2020 року, що підтверджується платіжними дорученнями № № 6166, 6167 від 26.01.2021.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку (пункт 10 Порядку № 520).
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства (пункт 11 Порядку № 520).
Проаналізувавши подані документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що платником податків надані належні та достатні документи, для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних в ЄРПН.
Щодо покликання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність інформації щодо технологічної можливості на зберігання продукції покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Лорін Плюс», то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки відсутність у контролюючого органу інформації про технологічну можливість на зберігання продукції покупцем позивача, не може бути підставою визнання господарських операцій такими, що не відбулися.
Враховуючи вищенаведене, оскільки в ході розгляду цієї справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних при Головному управлінні ДПС у Волинській області будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не зазначено, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправними, скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання зареєструвати спірні податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5500 грн, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне заначити наступне.
Відповідно до ч. 1  ст. 132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. ч. 1, 2  ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3  ст. 134 КАС України  передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4  ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. ч. 1, 7  ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 9  ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до  закону  досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження витрат на правничу допомогу подано, зокрема: договір про надання правової допомоги 28.08.2020, рахунок фактура № 000000-253 від 15.03.2021, акт № 1-000000253 здачі-приймання робіт (наданих послуг), платіжне доручення від 16.03.2021 № 8545 на суму 3000 грн, згідно якого позивач оплатив адвокату Крючкову В.О послуги з наданої правової допомоги, яка відповідно до попереднього орієнтовного розрахунку суми витрат на правову допомогу складається з: вивчення документів у справі (8 год.), вивчення судової практики з відповідних питань (6 год.), підготовка позовної заяви (10 год.).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах цієї справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документи, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст.  310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –-

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі № 140/4758/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 05.11.2021.