П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/7789/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк Микола Миколайович   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
14 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС України у Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправним рішення від 29 березня 2021 року №5293/6/06-30-18-07, оформлене у вигляді листа - Повідомлення Головного управління Державної податкової служби України у Житомирській області про відмову у прийняті звітності від 29 березня 2021 року № 5293/6/06-30-18-07 про виключення з реєстру платників податку відповідних записів про статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" як платника єдиного податку четвертої групи й скасувати його;
- зобов`язати вчинити відповідні дії й внести до реєстру платників податку відповідні записи про статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.
У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи, які також підтверджені під час апеляційного розгляду.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" було виключено з реєстру платників єдиного податку 4 групи у 2021 році, з підстав того, що станом на 22.02.2021 не подав контролюючому органу загальну податкову декларацію, чим порушив ст. 298 Податкового кодексу України, про що відповідач повідомив позивача листом від 29 березня 2021 року №5293/6/06-30-18-07.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що всі необхідні документи для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подано вчасно та в повному обсязі, а тому рішення про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, яке винесено 29 березня 2021 року, є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що позивачем, як платником єдиного податку четвертої групи не пізніше 20 лютого 2021 року не подано податкову звітність передбачену підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, а саме загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), тобто не підтвердив статусу платника єдиного податку на 2021 рік, відповідач правомірно, на підставі пп. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України, виключив Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" з реєстру платників єдиного податку 4 групи.
Таким чином, суд вважає, що рішення від 29 березня 2021 року №5293/6/06-30-18-07, оформлене у вигляді листа - Повідомлення Головного управління Державної податкової служби України у Житомирській області про відмову у прийняті звітності від 29 березня 2021 року № 5293/6/06-30-18-07 про виключення з реєстру платників податку відповідних записів про статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" як платника єдиного податку четвертої групи прийнято відповідачем правомірно.
Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України в редакції, чинній на момент їх виникнення з урахуванням змін, внесених Законом №466-IX від 16.01.2020, який набрав чинності 23.05.2020 (далі - ПК України).
Зокрема, згідно пп. 298.8.1. п.298.8 ст.298 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю)."
Як вірно встановлено судом першої інстанції з доданих до позовної заяви документів, що не пізніше 20 лютого 2021 року позивачем контролюючому органу були подані розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (а.с.14-16), звітна податкова декларація з податку на 2021 рік та відомості (довідку) про наявність земельних ділянок (а.с.17-21), а загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (а.с.22-26), було подано контролюючому органу 30.03.2021 (а.с.30).
При цьому, доказів того, що позивачем у строки, встановлені пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, відповідачу було подано загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), позивачем не надано.
Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Оскільки позивачем, як платником єдиного податку четвертої групи не пізніше 20 лютого 2021 року не подано податкову звітність передбачену підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України, а саме загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), тобто не підтвердив статусу платника єдиного податку на 2021 рік, колегія суддів вважає, що податковим органом правомірно, на підставі пп. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України, виключено Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" з реєстру платників єдиного податку 4 групи.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, зазначені у апеляційній скарзі, а також посилання на судові рішення касаційної інстанції, адже вони стосуються правовідносин які мали місце до 23.05.2020 - дати набрання чинності Законом № 466-IX від 16.01.2020, яким були внесені зміни в Податковий кодекс України, зокрема статті 298, 299. Крім того, у зазначених рішеннях Верховного Суду предметом спору були правовідносини між сторонами, де платниками податків вчасно подавались податкові звітності, або ж подання звітності відбувалось несвоєчасно, але не з вини платника податків.
Як передбачено ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки оскаржуваний наказ, прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої, третьої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехніка" залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Полотнянко Ю.П.