УХВАЛА

14 грудня 2021 року 
м. Київ
справа №640/6624/20
адміністративне провадження №К/9901/32659/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,
суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі №640/6624/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення коштів, невиплачених при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив:
 - стягнути з Офісу Генерального прокурора, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі: 42 882 грн 00 коп;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь ОСОБА_1 надбавку за класний чин за період з 25 вересня 2019 року до 20 листопада 2019 року в розмірі: 4  800 грн 00 коп;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки при звільненні до дня ухвалення судового рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року,  адміністративний позов задоволено частково:
- стягнуто з Офісу Генерального прокурора, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки при звільненні до 10 липня 2020 року.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись із ухваленими судовими рішеннями судів попередніх інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на них.
Верховний Суд ухвалою від 9 лютого 2021 року відкрив касаційне провадження у справі.
Позивач свого відзиву на касаційну скаргу не подав, копію ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження отримав 23 лютого 2021 року.
Натомість, ОСОБА_1 звернувся до Суду із клопотаннями про закриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини першої статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»). 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
Саме на відсутність повноважень у В.Бойка як представника відповідача на підписання касаційної скарги вказує позивач як на підставу для закриття касаційного провадження. Свій довід позивач обґрунтовує тим, що стосовно цієї особи відсутні відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як особи, яка має право представляти Офіс Генерального прокурора в порядку самопредставництва, а також указує на відсутність у цього представника статусу прокурора або адвоката.
Вивчивши доводи клопотань про закриття провадження, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до касаційної скарги Офісу Генерального прокурора її підписано представником В.Бойко.
На підтвердження повноважень В.Бойко бути представником Офісу Генерального прокурора до касаційної скарги долучено копії: довіреності від 21 вересня 2020 року №15/1/2-721-20; наказу Офісу Генерального прокурора від 11 вересня 2020 року №2427ц про призначення Бойко В.Л. на посаду; наказу Офісу Генерального прокурора від 27 липня 2020 року №336 про затвердження положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора; положення про управління представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора від 27 липня 2020 року №336 (далі - «Положення про Департамент»).
Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частиною третьою статті 55 КАС України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Згідно із частиною першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Пунктом 1 частини першою статті 59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 59 КАС України).
Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року №1401-VIII.
Відповідно до змін розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України    було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту).                         
Водночас, пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.
За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.
Одночасно, змінами, внесеними до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).                         
З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2020 року в справі №9901/39/20 зазначила, що з урахуванням положень статті 55 КАС України, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.
Відповідно до копії довіреності від 21 вересня 2020 року №15/1/2-721-20 Генеральний прокурор Венедіктова І. уповноважує Бойко В.Л. - головного спеціаліста відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора представляти в судах у цивільних, адміністративних, господарських справах Офіс Генерального прокурора, обласні, місцеві (окружні) прокуратури, Генерального прокурора, інших посадових і службових осіб, які діють від імені органу прокуратури, що є стороною або третьою особою у справі.
З цією метою Бойко В.Л. делегуються права, передбачені статтями 43, 49, 52, 53, 58, 64, 424 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 44, 47, 49, 51, 55, 60, 362 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 42, 46, 49, 50, 56, 61, 321 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі щодо повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміну предмета або підстав позову, укладання мирової угоди, оскарження рішень, постанов та ухвал суддів, подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими й виключними обставинами, а також на засвідчення копій цієї довіреності.
Згідно із наказом Генерального прокурора від 11 вересня 2020 року №2427ц Бойко В.Л. призначено на посаду головного спеціаліста відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в судді Офісу Генерального прокурора.
З аналізу положення частини третьої статті 55 КАС України вбачається, що суб`єкт владних повноважень може брати участь у справі через іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені, зокрема, відповідно до положення (самопредставництво суб`єкта владних повноважень).
Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 9 Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор: представляє прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, а також прокуратурами інших держав та міжнародними організаціями; організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій; затверджує акти з питань щодо внутрішньої організації діяльності органів прокуратури, у тому числі щодо електронного документообігу.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.
Так, наказом Генерального прокурора від 27 липня 2020 року №336 затверджено Положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора.
Згідно з абзацом 2 пункту 3 Положення про Департамент основним завданням Департаменту, зокрема, є організація та здійснення представництва в суді органів прокуратури, участі в розгляді судами справ, стороною або третьою особою в яких виступає прокуратура, її посадові та службові особи (самопредставництво).
Підпунктом 2.1 Положення про Департамент встановлено, що до структури Департаменту входять, зокрема, відділ представництва інтересів органів прокуратури.
Згідно з пунктом 2.4 Положення про Департамент до штату Департаменту входять прокурори, головні, провідні спеціалісти та спеціалісти. Посадові обов`язки державних службовців закріплюються у посадових інструкціях (пункт 2.6 Положення про Департамент).
Основні напрями діяльності структурних підрозділів Департаменту визначені пунктом 4.1 Положення про Департамент, за приписами підпункту 4.1.2 якого, відділ представництва інтересів органів прокуратури забезпечує участь у розгляді справ у цивільному, адміністративному та господарському судочинстві в порядку самопредставництва Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), посадових і службових осіб, які діють від його (її) імені, Генерального прокурора, які є стороною або третьою особою, у справах за позовами Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) як юридичної особи в судах усіх інстанцій, розташованих у місті Києві, та у розгляді Верховним Судом справ, у яких сторонами або третіми особами є органи прокуратури, їхні посадові і службові особи, що діють від імені органу прокуратури, зокрема участь у судових засіданнях, організацію, підготовку та подання у таких справах відзивів на позовні заяви, відповідей на відзиви, пояснень, заяв, клопотань, заперечень, апеляційних, касаційних скарг, інших процесуальних документів, реалізацію інших прав і обов`язків, передбачених законодавством про адміністративне, господарське, цивільне судочинство.
Відповідно до пункту 5.11.1 Положення про Департамент головні спеціалісти відділу представництва інтересів органів прокуратури забезпечують участь у розгляді справ у цивільному, адміністративному та господарському судочинстві в порядку самопредставництва Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), посадових і службових осіб, які діють від його (її) імені, Генерального прокурора, які є стороною або третьою особою, у справах за позовами Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) як юридичної особи в судах усіх інстанцій розташованих у місті Києві, зокрема участь у судових засіданнях, організацію, підготовку та подання у таких справах відзивів на позовні заяви, відповідей на відзиви, пояснень, заяв, клопотань, заперечень, апеляційних, касаційних скарг, інших процесуальних документів, реалізацію інших прав і обов`язків, передбачених законодавством про адміністративне, господарське, цивільне судочинство; забезпечують участь у розгляді Верховним Судом цивільних, адміністративних, господарських справ, у яких стороною або третьою особою є органи прокуратури.
Повноваження головних спеціалістів відділу представництва інтересів органів прокуратури визначенні пунктом 5.10 Положення про Департамент, відповідно до підпункту 5.11.1 якого вони забезпечують участь у розгляді справ, у тому числі, забезпечують, за дорученням керівництва Офісу Генерального прокурора, організацію, підготовку та подання касаційних скарг.
Бойко В.Л. є працівником відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора і працює на посаді головного спеціаліста.
Отже, за змістом наведених норм вбачається, що підготовку касаційних скарг здійснюють як прокурори відділів, так і головні спеціалісти. Проте, працівники відділу діють виключно за дорученням керівництва Офісу Генерального прокурора, тому надані Бойко В.Л. на підтвердження повноважень документи свідчать про право підписанта касаційної скарги діяти в межах повноважень, передбачених інститутом представництва, а не інституту самопредставництва.
Колегія суддів зауважує, що приписами Положення про Департамент передбачено повноваження головних спеціалістів відділу представництва інтересів органів прокуратури здійснювати самопредставництво Офісу Генерального прокурора в тому числі у спосіб підготовки та подання касаційних скарг, що включає у себе право підписання таких касаційних скарг, як складової частини у процесі оскарження судових рішень.
Стосовно покликання позивача на  відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей щодо Бойко В.Л. як про особу, яка має право представляти інтереси Офісу Генерального прокурора в порядку самопредставництва, колегія суддів Верховного Суду вважає їх безпідставними, оскільки вказані вище повноваження Бойко В.Л. на підписання касаційної скарги та здійснення самопредставництва підтверджується іншими доданими до касаційної скарги доказами.
Така сама правова позиція з указаного питання викладене в ухвалі Верховного Суду від 15 липня 2021 року в справі №640/17246/19.
Отже, наведене обґрунтування спростовує доводи ОСОБА_1 про відсутність у головного спеціаліста відділу представництва інтересів органів прокуратури Бойко В.Л. повноважень на підписання касаційної скарги у справі, що розглядається.
Статтею 339 КАС України передбачено випадки у яких суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, а саме якщо: після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Оскільки колегією суддів встановлено, що касаційну скаргу підписано особою, яка наділена відповідною адміністративною процесуальною дієздатністю, у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження належить відмовити.
Керуючись статтями   243,  248, 328,    339,  345, 355,  359 КАС України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотань ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження у справі №640/6624/20 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………….

………………….

………………….
Н.М. Мартинюк 
А.В. Жук    
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду