УХВАЛА

30 листопада 2021 року 
м. Київ

Справа №  909/1081/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М., 

за участю секретаря судового засідання Калітінського М.Ю., 

представників учасників справи: 
від позивача: Лисенко В.О.,
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області
у складі судді Максимів Т.В.
від 01.04.2021
на постанову Західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Кравчук Н.М., Мирутенко О.Л., Плотніцький Б.Д.
від 13.07.2021
та на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Кравчук Н.М., Мирутенко О.Л., Плотніцький Б.Д.
від 03.08.2021
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго"
про стягнення заборгованості в сумі 38 577 668,33 грн,  
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 38 577 668,33 грн. за договором постачання природного газу від 03.10.2018 №6420/18-БО-15. 
2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань з своєчасної оплати поставленого природного газу за договором від 03.10.2018 року №6420/18-БО-15. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.  Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2021, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року у справі №909/1081/20 провадження в частині позовних вимог про стягнення 22 139 154,31 грн закрито. Позовні вимоги про стягнення 8190131,29 грн основного боргу, 4 334 791,59 грн пені, 2 005 934,60 грн 3% річних, 1786 746,98 грн інфляційних втрат та 120 909,56 грн збитків задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь  Позивача 8 190 131,29 грн основного боргу, 2167 395,80 грн пені, 2 005 934,60 грн 3% річних, 1 786 746,98 грн інфляційних втрат. В частині позовних вимог про стягнення 2 167 395,80 грн пені та 120909,56 грн збитків відмовлено.
4. Судові рішення мотивовані тим, що Позивачем доведено факт неналежного виконання Відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати за поставлений газ. Відтак, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок нарахування основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат, дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог та відповідно задоволення позову в цій частині. Крім того, судами також визнано обґрунтованим нарахування Позивачем пені, передбаченої п.8.2 договору. Частково задоволено клопотання Відповідача та зменшено розмір пені на 50 %. 
5. Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 року у справі №909/1081/20 клопотання Відповідача про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 10 700,00 грн компенсації витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги у справі №909/1081/20. В решті клопотання залишено без задоволення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
6. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами, в яких просить Суд судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови в стягненні 2 167 395,80 грн пені та 120 909,56 грн збитків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Скасувати додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 року та ухвалити нову постанову про зменшення заявлених Відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу до 1 440 грн.
7. Підставами касаційного оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2021 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року у справі №909/1081/20 Скаржник відповідно до частини другої статті 287 ГПК України визначив:
- пункт 1: суди порушили вимоги статей 233 ГК України та 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України, не урахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, від 18.05.2021 у справі №904/3177/20; 
- пункт 3: суди не застосували та не навели мотиви такого незастосування положення розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 (у редакції, що була чинна протягом березня-вересня 2019 року) стосовно відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу. Водночас відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застування спеціальних норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо відшкодування збитків, які передбачені договором, відповідно до спеціального законодавства, що регулює правовідносини на ринку природного газу - пункту 6 частини 5 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496. 
8. Підставою касаційного оскарження додаткової постанови Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 року Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції застосував статті 123, 126, 129 ГПК України та статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" без урахування постанови Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №924/122/19. 
9. Відповідач подав відзив на касаційні скарги, в якому просить Суд відмовити у задоволенні касаційних скарг та залишити без змін судові рішення першої та апеляційної інстанції у цій справі. 
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
10. 03 жовтня 2018 року між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №6420/18-БО-15 (далі - Договір).
11. Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.
12. Природний газ, що поставляється за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п.1.2. Договору)
13. Постачальник передає Споживачу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 20 тис. куб. метрів (п. 2.1. Договору).
14. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п.3.7 цього Договору вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному періоді постачання газу (п. 2.4. Договору).
15. Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7. Договору).
16. Кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРБКП від 30.09.2015 № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (п. 4.1. Договору).
17. Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який поставляється за цим Договором, встановлюється Положенням. На дату укладання Договору ціна на природний газ становить 4942,00 грн за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 5.1. Договору).
18. Ціна за 1000 куб.м газу на дату укладання Договору становить 7 907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488 грн 64 к. (п. 5.2. Договору).
19. Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу за цим Договором (п. 5.4. Договору).
20. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 6.1. Договору).
21. У разі прострочення Споживачем оплати згідно з п. 6.1 цього Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 8.2. Договору).
22. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).
23. Сторони вносили зміни до вказаного Договору шляхом підписання додаткових угод.
24. Згідно з додатковими угодами від 23.10.2018 № 1, від 27.10.2018 № 2, від 06.11.2018 № 3 сторони змінювали, зокрема, період постачання газу, орієнтовний обсяг його постачання та строк дії Договору. Додатковою угодою № 3 також змінено ціну природного газу.
25. Підписавши додаткову угоду від 30.11.2018 № 4, сторони виклали в новій редакції розділи 1-12 Договору від 03.10.2018 № 6420/18-БО-15.
26. Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1. Договору).
27. Постачальник передає Споживачу в період з 01.10.2018 до 30.04.2020 (включно) замовлений Споживачем обсяг природного газу в кількості 9834,513 куб.м (п. 2.1. Договору).
28. Перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою Споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього Споживач зобов`язаний надати Постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором (п. 2.4. Договору).
29. Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.8. Договору).
30. Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання Постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді (п. 3.11. Договору).
31. Ціна за 1000 куб.м газу становить 6235,51 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього разом з податком на додану вартість 7482,61 грн (п. 4.2. Договору).
32. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1. Договору).
33. У разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2. Договору).
34. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника і діє в частині постачання до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).
35. Відповідно до додаткових угод від 18.03.2019 № 5, від 20.03.2019 № 6, від 26.03.2019 №7, від 24.04.2019 № 8, від 25.04.2019 № 9, від 20.05.2019 №10, від 29.05.2019 № 11, від 24.06.2019 №12, від 27.06.2019 №13, від 23.07.2019 №14, 30.07.2019 №15, від 21.08.2019 №16, від 28.08.2019 №17, від 12.09.2019 №18, від 26.09.2019 №19 сторони змінювали обсяги природного газу, які поставляються Споживачу, порядок застосування відповідних пунктів Договору, внесли зміни щодо найменування Постачальника по тексту Договору, ціни та продовжили строк дії Договору до 30.09.2019 року.
36. На виконання умов Договору Позивач за період жовтень 2018 - вересень 2019 передав Відповідачу замовлений природний газ в кількості 7772,842 тис.куб.м. на загальну суму 57101026,44 грн, що підтверджується актами приймання-передачі, які складені на підставі Договору від 03.10.2018 № 6420/18-БО-15.
37. Відповідач в порушення взятих на себе договірних зобов`язань за отриманий природний газ розрахувався частково та з порушенням строку оплати, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 30 329 285,60 грн.
38. Оскільки станом на 07.12.2020 Відповідач заборгованості не погасив, Позивач згідно з п. 7.2. Договору нарахував Відповідачу пеню в сумі 4334791,59 грн, а також керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України - 3% річних в сумі 2005934,60 грн та інфляційні втрати в сумі 1786746,98 грн та звернувся до суду за захистом порушеного права.
39. Відповідно до п. 3.13 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного Споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 Договору), Споживач зобов`язаний відшкодувати Постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 Договору.
40. Відповідно до п. 5.7 Договору відшкодування Постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:
- Постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо Споживач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;
- Постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає Споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;
- Споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати Постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.
41. Відповідно до п.п. 4 п. 6.3 Договору Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення Споживачем умов п. 2.1 Договору у разі якщо відхилення фактично використаних Споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.
42. Так умовами п. 2.1 Договору сторони погодили що Постачальник передає Споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 600,0 тис.куб.м. Згідно з актом приймання-передачі від 30.04.2019 фактично був переданий газ в обсязі 323,106 тис.куб.м.
43. Відповідач в квітні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 276,894 тис.куб.м., ніж було узгоджено сторонами.
44. 19 червня 2019 року Позивач на адресу Відповідача направив Акт-претензію за вих. № 26-2143-19 від 15.05.2019, змінену в частині розрахунку суми збитків листом від 20.11.2019 за вих.№ 26-3755-19, яким вимагав у Відповідача сплатити (відшкодувати збитки) в сумі 61021,40 грн за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором.
45. Умовами п. 2.1 Договору сторони погодили обсяг (об`єм) природного газу у вересні в кількості 122,8 тис.куб.м.
46. У вересні 2019 року Відповідач фактично отримав природний газ в обсязі 145,01221 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання -передачі від 30.09.2019.
47. Відповідач у вересні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі більшому на 22,21221 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами.
48. У листопаді 2019 року Позивач на адресу Відповідача направив Акт-претензію за вих. № 26/9-3259-19, яким Позивач вимагав у Відповідача сплатити (відшкодувати збитки) в сумі 59888,16 грн за різницю між замовленим у вересні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного Відповідачем у вересні 2019 року природного газу за Договором.
49. 20 липня 2021 року Відповідачем було подано клопотання про розподіл судових витрат, відповідно до якого він просив стягнути з Позивача 20 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом апеляційної скарги Позивача на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2021 у цій справі. До даного клопотання було долучено копію договору про надання правової допомоги №21-237-1 від 07.06.2021, копію додаткової угоди №1 від 14.07.2021; копію акта про надання послуг від 11.06.2021; копію акта про надання послуг від 14.07.2021; копію платіжного доручення № 8194 від 15.06.2021; копію платіжного доручення № 8374 від 19.07.2021; копію рахунку-фактури № 16 від 14.06.2021; копію рахунку-фактури № 19 від 14.07.2021.
50. Відповідно до п.1.1 договору №21-237-1 від 07.06.2021, укладеного між адвокатом Біяном Б.Р. та Відповідачем, адвокат зобов`язується надавати правову допомогу клієнту, яка полягає в представництві клієнта в судовому процесі в Західному апеляційному господарському суді по розгляду апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2021 у справі № 909/1081/20 та складанні відзиву на вказану апеляційну скаргу, а останній зобов`язується сплатити адвокату гонорар, встановлений цим договором.
51. Згідно з п.3 договору про надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару за ознайомлення з матеріалами справи, складання відзиву на апеляційну скаргу становить 8   400,00 грн. Розмір гонорару за представництво клієнта в засіданнях Західного апеляційного господарського суду по розгляду апеляційної скарги, складання необхідних заяв з процесуальних питань визначається в додатковій угоді до цього договору в залежності від результатів розгляду судової справи. Гонорар виплачується клієнтом на підставі акту про надання послуг.
52. 11 червня 2021 року адвокат і Відповідач підписали акт про надання послуг.
53. Згідно з актом про надання послуг від 11.06.2020 сума 8 400,00 грн, складається із:
- 3 700,00 грн - ознайомлення з матеріалами господарської справи № 909/1081/20, правовий аналіз справи, вивчення практики Верховного Суду;
- 4700,00 грн - складання відзиву на апеляційну скаргу.
54. 14 липня 2021 року було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №21-237-1 від 07.06.2021, в якій сторони узгодили, що розмір гонорару адвоката за надання послуг правової допомоги по представництву клієнта в засіданнях Західного апеляційного господарського суду по розгляду апеляційної скарги, складання письмових пояснень, заяв з процесуальних питань становить 12100,00 грн. Гонорар виплачується клієнтом на підставі акту про надання послуг.
55. 14 липня 2021 року адвокат і Відповідач підписали акт про надання послуг.
56. Згідно з актом про надання послуг від 14.07.2021 сума 12 100,00 грн складається із:
-           4000,00 грн - вартість участі у судовому засіданні 15.06.2021;
-           4000,00 грн - вартість участі у судовому засіданні 13.07.2021;
-           700,00 грн - складання заяви про розподіл судових витрат;
-           2400,00 грн - складання письмових пояснень;
-           1000,00 грн - складання клопотання про розподіл судових витрат.
57. Суми 8 400,00 грн та 12   100,00 грн за вищевказаним договором про надання правової допомоги були сплачені Відповідачем згідно з платіжними дорученнями №1894 від 15.06.2020 та № 8374 від 19.07.2020.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
58. Цивільний кодекс України
Стаття 11 частина 1, пункт 1 частини 2, частина 3
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Стаття 202 частина 1
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 509 частини 1, 2
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання
1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання
1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 551. Предмет неустойки
3. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Стаття 611. Правові наслідки порушення зобов`язання
1. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Стаття 612. Прострочення боржника
1. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Стаття 712. Договір поставки
1. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
59.  Господарський кодекс України (далі - ГК України)
Стаття 230. Штрафні санкції
1.   Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Стаття 233. Зменшення розміру штрафних санкцій
1. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
2. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
60.      Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України)
Стаття 74 частина 1
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Стаття 86. Оцінка доказів
1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стаття 123 частина 3
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Стаття 124 частини 1, 3
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Стаття 126 
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Стаття 129 частина 5  
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Стаття 130 частина 5
У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Стаття 300 частини 1, 2
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
61. Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"
Стаття 1 частина 1 пункт 4
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Стаття 26 частина 1
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Стаття 30
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
62.  Суд виходить з того, що право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).
63. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
64.  Водночас під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19,  пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц).
65. Таким чином, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з подібними правовідносинами у справі, що переглядається.
66. Як зазначалось Судом вище, касаційну скаргу на рішення суду першої та апеляційної інстанцій мотивовано, зокрема, тим, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права, а саме: статті 233 ГК України та 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, від 18.05.2021 у справі №904/3177/20 з подібних правовідносин.
67. Суд зазначає, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду викладених, зокрема, у постановах від 27.03.2018 у справі №910/17999/16, від 25.04.2018 у справі №925/3/17, від 16.05.2018 у справі №910/24257/16, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
68. Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій застосували норми матеріального права (статті 233 ГК України та 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 відхиляються, оскільки висновки судів про задоволення клопотання про зменшення розміру пені (на 50%) у цій справі № 909/1081/20 не суперечать висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, адже зменшення розміру пені є правом суду і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки конкретних обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
69. Так, у постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру нарахованої у зв`язку з простроченням оплати за спожиту фактичну електричну енергію пені до 90 %. При цьому, окрім іншого, суд касаційної інстанції виходив сукупно із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, зокрема, з критичного фінансово - господарського стану позивача та обставин наявності в останнього заборгованості по заробітній платі,  податкового боргу, зменшення прибутку підприємства, відсутності коштів на банківських рахунках, існування дебіторської заборгованості перед постачальниками товарів та послуг. 
70. Проте у справі, що розглядається, судом першої інстанції задовольняючи клопотання Відповідача про зменшення розміру пені на 50% взято до уваги необхідність дотримання співвідношення інтересів сторін; тяжкий фінансовий стан Відповідача;  статус Відповідача, який здійснює свою діяльність, спрямовану на повне та якісне задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій;  причини та строк прострочки платежу, захист майнових прав позивача та компенсацію за порушення грошового зобов`язання шляхом стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків Позивачу та те, що зменшення суми пені є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
71. Отже, наведена Скаржником у касаційній скарзі постанова Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 хоча і була прийнята за матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, схожого з тим, що має місце у справі № 909/1081/20, але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів), тобто зазначена справа № 908/1453/14 і ця справа є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.
72. У кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
73. З цих же підстав Судом відхиляються посилання Скаржника і на постанову Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №904/3177/20, оскільки а зазначеній справі було ухвалено рішення щодо зменшення 20% річних на 50%, а в справі що розглядається ухвалено судові рішення щодо зменшення розміру пені. Окрім того, господарськими судами ухвалювались судові рішення щодо зменшення 20% річних на 50%, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням відповідних аргументів сторін.
74. У справі № 922/1010/16 Верховний Суд взагалі не вирішував питання щодо  стягнення розміру збитків та/або зменшення розміру пені за клопотанням сторони.
75. Щодо оскарження додаткової постанови Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 року то посилання Скаржника в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №924/122/19 Судом також відхиляються з огляду на таке.
76. Предметом позову у справі №924/122/19 були вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з тих підстав, що відповідачем-1 здійснено продаж майна товариства за заниженою ціною з метою заниження вартості частки позивача, як учасника, який вибув. Позивач стверджував, що зазначений правочин є фіктивним, оскільки вчинений без наміру створення обумовлених ним наслідків, а з метою приховати дійсну вартість майна від особи, яка була учасником товариства і вибула (позивача). Верховний Суд надавши оцінку усім наявним в матеріалах справи доказам додатковою постановою від 28.12.2019 року у вказаній справі клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнив, стягнув з відповідача-2  на користь позивача 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
77. Таким чином у справі що розглядається і в зазначеній Скаржником справі  №924/122/19 судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки, як зазначалося Судом вище, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
78. Таким чином, наведені Скаржником у вищевказаних касаційних скаргах постанови Верховного Суду були прийняті за іншого матеріально-правового та процесуально-правового регулювання спірних правовідносин, а також іншого предмета та підстав заявлених позовних вимог та іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів) ніж у цій справі.
79. З огляду на викладене, касаційні провадження, які відкриті з підстав передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягають закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
80. Також підставами касаційного оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2021 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 року у цій справі Скаржник відповідно до частини другої статті 287 ГПК України визначив пункт 3, зазначивши, що  відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застування спеціальних норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо відшкодування збитків, які передбачені Договором, відповідно до спеціального законодавства, що регулює правовідносини на ринку природного газу - пункту 6 частини 5 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496. Незалежно від загальних правил відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного газу, порядок відшкодування збитків імперативно регулюється саме  розділом VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496.
81. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
82. Проте, в постанові Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №904/6992/20 вже викладено правовий висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах. 
83. У вищевказаній постанові Верховний Суд дійшов до висновку, що умови договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил №2496 хоча й передбачають можливість відшкодування збитків споживачем, проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених  сум збитків. Право на стягнення збитків із споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
84. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
85. Враховуючи, що Верховний Суд у постанові від 21.09.2021 року у справі №904/6992/20 виклав висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, які зазначені Скаржником в касаційній скарзі, а суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права відповідно до такого висновку Верховного Суду, касаційне провадження, відкрите з підстави передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України.
86. В силу принципів диспозитивності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Верховний Суд переглядає справу в межах усіх доводів касаційної скарги, та з урахуванням установлених у справі конкретних обставин,  не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Перевірка відповідних доводів (аргументів) касаційної скарги перебуває поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції, враховуючи те, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
87. З огляду на викладене, касаційне провадження, яке відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України, а касаційне провадження, відкрите з підстави передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України.
Судові витрати
88. За змістом статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (при цьому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження). З огляду на те, що касаційне провадження у справі закривається, судові витрати (судовий збір) у цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ: 

1. Закрити касаційне провадження у справі  за касаційними скаргами Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.04.2021,  постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 та  додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 у справі №909/1081/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                               Г. Вронська

Судді                                                                                                         С. Бакуліна

                                                                                                                  Н. Губенко