П О С Т А Н О В А
                                 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

 24 вересня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
  Справа № 761/21911/21
  Провадження: № 33/824/3718/2021
                                       
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О., 
 
за участю ОСОБА_1 та його адвоката Тимошенка Андрія Володимировича
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тимошенка Андрія Володимировича  в інтересах  ОСОБА_1 
 
на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня  2021 року, винесену під головуванням судді Овсеп`ян Т.В., 
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,  проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
в с т а н о в и л а :
 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня  2021 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1  рік.
Стягнути судовий збір з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 454  грн.
Не погодившись із  таким судовим рішенням, адвокат Тимошенко А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня  2021 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 жодного разу не відмовився від проходження медогляду, просив лише перед цим дочекатися свого адвоката. Більше того, в той же день,  ОСОБА_1 о 09:00 годині добровільно звернувся до КНП «Соціотерапія» та пройшов медичний огляд, однак жодних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння виявлено не було. Зазначив, що після безпідставної зупинки ОСОБА_1 , останній звернувся за правовою допомогою до адвоката о 03:40 год. Прибувши на місце зупинки він, адвокат Тимошенко А.В., повідомив працівників поліції про те, що йому терміново потрібно зустріти дружину на залізничному вокзалі та попросив їх дочекатися його, оскільки він бажав супроводжувати свого клієнта до лікаря-нарколога. Однак, працівники поліції, одразу після залишення адвокатом місця події склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Вищевикладене, на його думку, свідчить про порушення права на захист ОСОБА_1 з блоку працівників поліції. Окрім того, будь-яких протоколів про порушення ОСОБА_1 ПДР, що стало підставою для його зупинки працівниками поліції, матеріали справи не містять. 
Вислухавши пояснення  правопорушника  та його адвоката Тимошенка А.В., дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеозаписи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення,  суд  виходив із даних, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №135895, направленні на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.05.2021 року,  письмових пояснень ОСОБА_1 від 19.05.2021 року. Також судом досліджено відеозапис з боді-камер працівників поліції, з якого убачається, що після зупинки водія ОСОБА_1 працівниками поліції було надано можливість скористатись послугами адвоката, який прибув на місце зупинки та почав спілкування з поліцейськими, при цьому,  надаючи поради щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за непрацюючу фару, а щодо ознак сп`яніння - повідомив патрульним, що в разі складання зазначеного протоколу - він буде скасований в суді. Після нетривалого спілкування, адвокат Тимошенко А.В. поїхав за сімейними справами, повідомивши про можливість прибуття через певний проміжок часу, та порадив ОСОБА_1 не відмовлятись від проходження огляду, але чекати адвоката. Після чого, працівники поліції більше години пропонували ОСОБА_1 проїхати до лікаря для проходження медичного огляду, але останній, посилався на необхідність присутності адвоката, після чого в подальшому таку поведінку ОСОБА_1 було розцінено як відмову від проходження огляду у лікаря нарколога та складено протокол про адміністративне правопорушення.
З урахуванням переглянутого відеозапису, поведінки ОСОБА_1 та його адвоката, суд вважав доводи ОСОБА_1  та його захисника щодо наявності в діях працівників поліції порушення права на захист ОСОБА_1 , неспроможними.
З таким висновком  суду першої інстанції погоджується й  суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5  ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п.п. 2, 3 розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України  є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
 Згідно пункту 4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 12 розділу 2 Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в станінаркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 19.05.2021 р. о 03 год. 30, хв., керував автомобілем «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Б.Хмельницького, 10 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП саме за відмову особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Отже, викладена у протоколі суть правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання адвоката Тимошенка А.В. на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стансп`яніння, а лише наполягав на присутності адвоката, не приймаються судом до уваги, оскільки Інструкцією участь захисника під час огляду водія на стан сп`яніння  не передбачена. 
Окрім того, положення ст.ст. 256, 268, 271 КУпАП свідчать, що особа може користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Таке право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюється при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, про що у ньому робиться відмітка. 
Наполягання  ОСОБА_1  на присутності захисника при проходженні огляду на стан сп`яніння, який, приїхавши на місце зупинки спілкувався з працівниками поліції та клієнтом щодо вказаних подій, однак, згодом поїхав, попросивши працівників поліції зачекати його повернення, суд розцінює як такі, що мали на меті лише уникнення проходження огляду на стан сп`яніння протягом часу, встановленого ч. 4 ст. 266 КУпАП (протягом двох годин).
З наявного в матеріалах справи відеозапису убачається, що з часу зупинки водія ОСОБА_1 та прибуття його адвоката пройшло більше години, проте, ОСОБА_1 продовжив ухилятись від проходження огляду на стан сп`яніння, посилаючись на ті ж обставини.
Суд апеляційної інстанції вважає, що такі дії правопорушника направлені на уникнення правопорушником відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції права ОСОБА_1 на захист є безпідставними.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги  про те, що ОСОБА_1 добровільно звернувся до медичного закладу для проходження огляду, який не виявив факту його перебування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002697 від 24.05.2021 року.
Як зазначено вище, працівниками поліції під час зупинки водія ОСОБА_1 були виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння.
Згідно п. 7 розділу  3 Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Згідно п.п. 8, 9 Інструкції,  метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Згідно п. 22 розділу 3 Інструкції,  висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
З аналізу норм Інструкції, які регламентують порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів (пункти 1-22 Розділу ІІІ Інструкції) випливає, що з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, в закладах охорони здоров`я проводяться лабораторні дослідження. В окремих випадках лабораторні дослідження є обов`язковими (пункт 7 та 14 Розділу ІІІ Інструкції).
З акту медичного огляду від 19.05.2021 року убачається, що лабораторна діагностика з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, не зважаючи на вимоги п. 7 Інструкції, не проводились. Окрім того, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений о 10:00 годині ранку, тобто, з пропуском встановленого ч. 4 ст. 266 КУпАП проміжку часу.
З огляду на наведене, суд не приймає до уваги наданий ОСОБА_1 висновок № 002697 від 24.05.2021 року.
Посилання скаржника на те, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль ОСОБА_1 через непрацюючу ліву передню фару, про що свідчить відсутність будь-яких протоколів з цього приводу,  не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки вказане правопорушення відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України. Оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) відноситься до компетенції адміністративних судів.
Окрім того, обставини щодо зупинки ОСОБА_1 не впливають та не спростовують факту порушення  ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки, ні ОСОБА_1 , ні його адвокатом під час апеляційного розгляду справи наведено не було.
Слід зазначити, що  будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського  суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).
Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно розглянув справу та дійшов правильного висновку  про визнання ОСОБА_1 винуватим та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак підстави для скасування постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня  2021 року відсутні.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу адвоката Тимошенка Андрія Володимировича  в інтересах  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня  2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            Т.О. Невідома