Постанова
Іменем України
 
01 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 357/1771/21
 
провадження № 61-15367св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» на постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» (далі - ТОВ «Агромонтажбуд») про стягнення заборгованості з поворотної фінансової допомоги за договором 
№ 3/08-16 від 26 серпня 2016 року у розмірі 890 000,00 грн - основного боргу, 3 % річних у розмірі 26 782,54 грн, інфляційних втрат - 57 532,56 грн та судові витрати по справі.
 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
 
26 квітня 2021 року ТОВ «Агромонтажбуд» направило до суду заяву про закриття провадження у справі, яку мотивувало тим, що ОСОБА_1 станом на дату укладення договору № 3/08-16 про надання поворотної фінансової допомоги від 
26 серпня 2016 року, був засновником ТОВ «Агромонтажбуд» та надав, відповідно до умов договору № 3/08-16, заснованому ним ТОВ «Агромонтажбуд» фінансову допомогу для ведення господарської діяльності. Тобто, за своєю правовою природою вказаний договір є договором фінансування діяльності товариства з боку позивача як засновника підприємства, а тому даний спір відноситься до юрисдикції господарського суду.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду Київської області.
 
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції враховуючи суб`єктний склад сторін та виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, дійшов висновку, що вказаний у справі спір є по своїй суті спором, що виник із корпоративних відносин між юридичною особою та її учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, пов`язаний із діяльністю такої юридичної особи. За таких обставин суд вважав, що вказаний спір відноситься до юрисдикції господарського суду.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Телющенком П. П., задоволено. 
 
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 
2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки предметом спору є вимога позивача до відповідача виконати своє зобов`язання, яке виникло на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги щодо повернення отриманих коштів, а вимоги обґрунтовано виключно положеннями ЦК України, які регулюють правовідносини позики. При цьому, апеляційний суд вказав, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 21 січня 2015 року не впливає на корпоративні права ОСОБА_1 . Апеляційний суд застосував висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
14 вересня 2021 року ТОВ «Агромонтажбуд» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року та залишити в силі ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що фактичні обставини справи № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) та справи № 357/1771/21 не є подібними за правовою природою та регулюються різними нормами матеріального права.
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
 
12 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Короткий зміст фактичних обставин справи
 
Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором з поворотної фінансової допомоги, позивач ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що 26 серпня 2016 року між ним та ТОВ «Агромонтажбуд» було укладено договір № 3/08-16 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано наступні суми фінансової допомоги: 26 серпня 2016 року - 565 000,00 грн, 29 серпня 2016 року - 
325 000,00 грн. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі дії є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
 
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
 
Частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
 
За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
 
Апеляційним судом встановлено, що договір № 3/08-16 про надання поворотної фінансової допомоги, був укладений 26 серпня 2016 року між 
ТОВ «Агромонтажбуд» (підприємство) в особі директора ОСОБА_2 та 
ОСОБА_1 (засновник).
 
Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору, засновник зобов`язується надати підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.
 
Відповідно до пункту 2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 1 000 000,00 грн без ПДВ.
 
Згідно з пунктом 2.5 Договору, поворотна фінансова допомога використовується для потреб підприємства відповідно до статутних цілей його діяльності.
 
Пунктом 3.1. Договору визначено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою засновника.
 
Відповідно до пункту 3.2 Статуту ТОВ «Агромонтажбуд», в редакції за 2015 рік, затвердженого Зборами учасників товариства (протокол № 3 від 22 липня 
2015 року), розмір статутного капіталу (фонду) Товариства розподіляється між учасниками товариств наступним чином: ОСОБА_1 - 1 000,00 грн, що становить 50 % Статутного капіталу Товариства; ОСОБА_2 - 1 000,00 грн, що становить 50 % Статутного капіталу Товариства.
 
Статутний капітал Товариства може бути збільшений за рішенням Зборів Учасників у відповідності з вимогами актів чинного законодавства України (пункт 3.2 Статуту).
 
Відповідно до пункту 4.1 Статуту ТОВ «Агромонтажбуд», учасниками товариства на день затвердження його Статуту, були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 який є директором ТОВ «Агромонтажбуд».
 
Поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами.
 
Операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами статті 1046 «Договір позики» глави 71 ЦК України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. З моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається укладеним.
 
Поворотна фінансова допомога (надалі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до Даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (п. 1.2 Договору).
 
Зі змісту договору про надання поворотної фінансової допомоги вбачається, що він укладався між юридичною особою (ТОВ «Агромонтажбуд») з однієї сторони та фізичною особою ( ОСОБА_1 ) з іншої сторони. Умови вказаного договору не містять положень, які б свідчили, що даний договір укладався з метою виконання рішення, яке було прийнято на загальних зборах учасників ТОВ «Агромонтажбуд».
 
Разом з тим, укладення даного договору не призвело до зміни (збільшення чи зменшення) частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «Агромонтажбуд», тобто укладення такого договору не вплинуло на корпоративні права позивача, а лише свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин щодо позики грошових коштів.
 
Звертаючись до суду з даним позовом позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, не посилається на порушення його прав як засновника/учасника товариства та будь-яких інших його корпоративних прав, визначених установчими документами чи законом, а вказує лише на неналежне виконання відповідачем свого договірного зобов`язання (повернути позику), тобто зобов`язання, що виникло на підставі цивільно-правової угоди.
 
Предметом спору є вимога позивача до відповідача виконати своє зобов`язання, яке виникло на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги щодо повернення отриманих коштів, його позовні вимоги обґрунтовано виключно положеннями ЦК України, які регулюють правовідносини позики.
 
Оскільки договір про надання поворотної фінансової допомоги від 21 січня 
2015 року не впливає на корпоративні права ОСОБА_1 , то цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак висновок апеляційного суду про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є правильним.
 
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 
12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).
 
Аргументи заявника про те, що фактичні обставини справи № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) та справи № 357/1771/21 не є подібними за правовою природою та регулюються різними нормами матеріального права є безпідставними, оскільки у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок щодо юрисдикції спору за подібних правовідносин.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. М. Коротун
 
С. Ю. Бурлаков
 
М. Є. Червинська