Справа № 756/1301/21	 	 	 	Головуючий у І інстанції Майбоженко А.М.	
Провадження № 33/824/1920/2021	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Миколюк О.В.	

                                                                                  
 
                КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            ___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
                                                  іменем   України
22 жовтня  2021 року                                                                        м. Київ            
Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за участю: 
захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Загорного Є.В.,
потерпілої - ОСОБА_2 ,
представника потерпілої - адвоката Нечіпайла Р.С.,
за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 , на постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2021 року, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2021 року, провадження по справі щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
закрито, на підставі ч.1 ст.247 КУпАП  у зв`язку з відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 122-4 КУпАП.
Відповідно до зазначеної постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 193785, 09 грудня 2020 року, приблизно о 16 год. 35 хв., водій ОСОБА_1 , рухаючись по проспекту Героїв Сталінграда, 8 в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Honda» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом для забезпечення безпеки руху не звернулась за допомогою до інших осіб та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього залишила місце ДТП, до якого була причетною. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 10.9, 2.10а Правил Дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, потерпіла ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, яким суд першої інстанції належної оцінки не дав, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної події та фото, відеофайлом зіткнення транспортних засобів, свідченнями свідка та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
До початку розгляду справи від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутність, тому вважаю за можливе розгляд апеляційної скарги потерпілої провести у відсутність ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Загорного Є.В., котрий підтримав постанову суду першої інстанції, потерпілу та її представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.
У якості доказів вчинення  ОСОБА_1  адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАПспівробітниками поліції надано: протокол серії ДПР18 №193785 від 29.12.2020; протокол серії ДПР18 №193786 від 29.12.2020 року, письмові пояснення ОСОБА_3 ,  схему місця ДТП, рапорт інспектора УПП у м. Києві, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , копію заяви ОСОБА_2 , відеозапис місця ДТП .
В суді апеляційної інстанції надала свої пояснення потерпіла ОСОБА_2 , яка пояснила, що  09.12.2020 року залишила свій транспортний засіб на паркувальному майданчику на проспекті Героїв Сталінграда, 8 в м. Києві, а коли повернулась до нього, знайшла на лобовому стеклі записку з номером телефону та проханням набрати за цим номером телефону. Зателефонувавши за вказаним номером, їй відповіла «Лідія», яка представилася посередником між нею та особою, яка здійснила зіткнення з її автомобілем та запропонувала компенсувати пошкодження шляхом надання 1 000 грн. Після чого ОСОБА_2 викликала працівників патрульної поліції, з якими переглянула відеозапис з камер спостереження на даному паркувальному майданчику, з якого вбачається, що транспортний засіб «Honda» червоного кольору рухається заднім ходом до її транспортного засобу, після чого здійснює з ним зіткнення. Згодом її подруга ОСОБА_4 , яка була випадковим свідком даної пригоди повідомила їй номерні знаки автомобілю Хонда і вона (Ліштва) випадково знайшла цей автомобіль припаркованим в сусідньому дворі і викликала працівників поліції.
З метою перевірки пояснень ОСОБА_2 , судом апеляційної інстанції було викликано в судове засідання працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - капітана поліції ОСОБА_5 , який пояснив, що 29.12.2018 року під час перебування на службі було отримано виклик від власниці автомобіля  «Nissan» д.н.з. НОМЕР_2 про виявлення пошкоджень на її транспортному засобі, у зв`язку з чим на місце пригоди приїхали працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення, свідок звернув увагу, що на місці ДТП був свідок, який вказав номерні знаки автомобіля, що скоїв ДТП, та згодом цей автомобіль було оголошено в розшук, через деякий час автомобіль було затримано та зафіксовано пошкодження, які не співставлялись з пошкодженнями, що були на автомобілі потерпілої.
Крім того, матеріали справи містять відеозапис з місця ДТП, з якого вбачається, що транспортний засіб «Honda», червоного кольору, державний номерний знак якого розібрати не вбачається можливим, рухається заднім ходом та наближається до транспортного засобу «Nissan», номерні знаки якого не видно, після чого в останнього автомобіля спрацьовує сигналізація.
Оцінюючи дані докази, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.
Так, як було встановлено під час розгляду справи,  свідок ОСОБА_4 є подругою потерпілої ОСОБА_2 , а отже її показання суд першої інстанції обгрунтовано оцінив критично, оскільки матеріали справи не містять доказів її безпосередньої присутності на місці ДТП, нею не здійснено виклик працівників поліції після цієї події, не надано відповідних пояснень.
Щодо показів свідка ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_2 , то їх показання є похідними від показань свідка ОСОБА_4 , до яких суд поставився критично і навів цьому обґрунтування, з якими погоджується і апеляційна інстанція.
Наявний в матеріалах справи відеозапис з місця ДТП не дозволяє однозначно ідентифікувати транспортні засоби, зокрема транспортний засіб, яким завдано пошкоджень автомобілю ОСОБА_2 , працівниками поліції при складанні протоколу не відібрано пояснень у ОСОБА_1 , не проведено огляд належного їй транспортного засобу на предмет з`ясування наявності та характеру його механічних пошкоджень, що дозволяло б суду співставити ці дані з механізмом ДТП, який зафіксований на наданому відеозаписі.
Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, в матеріалах справи не міститься.
Слід звернути увагу, що протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Згідно ст.62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення обґрунтовано судом першої інстанції закрита, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, постанова судді є законною, належним чином мотивованою, з чим погоджується і апеляційна інстанція, тому  підстав для її скасування або зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2  - залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2021 року щодо  ОСОБА_1 - без зміни.
 Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
 
Суддя:                                                                    О.В. Миколюк