Дата документу 01.12.2021 Справа № 310/7395/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 310/7395/20 
Провадження №22-ц/807/3388/21 
Головуючий в 1-й інстанції – Вайнраух Л.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року                                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Гончар М.С., Подліянової Г.С.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року, ухвалене у м. Бердянськ (повний текст рішення складено 20 липня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,- 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі – у розмірі 2 500,00 гривень, щомісячно, з дати пред`явлення позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття; фактично понесені додаткові витрати на дитину за період з 01.09.2017 по 01.09.2020 у розмірі 39 056,90 гривень, в якості фінансування наперед додаткові витрати на дитину: 1) за оплату художньої школи та транспортних витрат за період з 01.09.2020 по 15.06.2021 у розмірі по 221,00 гривень, щомісячно, а, всього, - 2 210,00 гривень; 2) за заняття англійською мовою та транспортні витрати за період з 01.09.2020 по 31.05.2021 у розмірі 1 394,00 гривень, щомісячно, а, всього, 12 528,00 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що 27.03.2008 зареєстровано шлюб між сторонами у справі. Сторони мають спільну дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з моменту фактичного припинення шлюбних відносин у 2014 році, проживає разом із матір`ю. Відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, але не регулярно, в незначних сумах, відмовляється збільшити розмір аліментів, хоча має постійний дохід та можливість сплачувати аліменти, натомість, нерегулярні платежі є недостатніми для утримання неповнолітньої доньки, забезпечення необхідного рівня її життя, фізичного та інтелектуального розвитку, особливо, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі – по 2 500,00 гривень (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), щомісячно, починаючи з 09.10.2020 до досягнення дитиною повноліття, з щорічною індексацією відповідно до закону.
У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок) в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок).
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог позову. 
       
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначені судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Позивачем повністю доведено наявність додаткових витрат на дитину пов`язаних із розвитком її здібностей до іноземної мови та малювання, а також пов`язаних із витратами на лікування та транспорт, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні таких вимог. Витрати на правничу допомогу доведені належними доказами і часткове задоволення таких вимог є немотивованим.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Баранової Оксани Петрівни, зазначив, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.03.2008, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис №119 від 27.03.2008). Доказів розірвання шлюбу на час розгляду справи сторонами не надано.

Подружжя має спільну дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 15.10.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис №907 від 15.10.2008), яка мешкає з позивачкою, що визнається відповідачем та перебуває на утриманні матері, що не потребує за змістом ч.1 ст. 82 СК України доказування.

За даними характеристики за місцем навчання ОСОБА_3 (Бердянська багатопрофільна гімназія №2), за підписом директора Н.Данилової та класного керівника В.Пушкаш, дитина навчається у гімназії з 01.09.2015, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця, засвоює учбовий матеріал на високому рівні, має довільну зорову, слухову пам`ять, швидко запам`ятовує учбовий матеріал, виявляє логічне та творче мислення, має здібності до вивчення гуманітарних і природничих дисциплін, проявляє особливий інтерес та показує високі результати з іноземної мови, образотворчого мистецтва, має високий загальний розвиток.

Відповідно до довідки №06 від 27.08.2020, виданої в.о. директора Бердянської дитячої художньої школи, ОСОБА_3 , 2008 р.н., навчається у вказаному закладі з 01.09.2019, оплату за навчання з 01.09.2019 по 15.06.2020 у сумі 250 гривень на місяць вносила ОСОБА_1 .

За даними характеристики з художньої школи за підписом директора та класного керівника, ОСОБА_3 є ученицею 2 класу групи «Палітра», має навчальні досягнення високого рівня, можна сказати, талановита дитина. Навчається в повну міру своїх сил. Має добру зорову пам`ять, гарно запам`ятовує учбовий матеріал, виявляє логічне, образне, творче мислення, має здібності до графіки та живопису. ОСОБА_4 застосовує знання на практиці, має прагнення до їх поглиблення за допомогою додаткового матеріалу. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, підтримує зацікавленість естетичним нахилам ОСОБА_5 , сприяє їх розвитку. Забезпечує матеріалами.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит ОСОБА_6 від 31.03.2021 № 04 Бердянської дитячої художньої школи, що ОСОБА_3 дійсно навчається в групі естетичного виховання «Палітра» Бердянської дитячої художньої школи БМР. З 12.03.2020 по 31.03.2020 група естетичного виховання здійснювала діяльність дистанційно зі збереженням батьківської плати 250,00 гривень на місяць (під час каратину). З 01.04.2020 група була закрита у зв`язку з неможливістю організувати дистанційне навчання. Діяльність групи було відновлено з 01.10.2020 року. За період з 01.09.2019 по 15.06.2020 за заняття ОСОБА_3 сплачено наступні кошти: 05.10.2019 року – 250 грн., 09.11.2019 року – 250 грн., 07.12.2019 року – 250 грн., 11.01.2020 року – 250 грн., 08.02.2020 року – 250 грн., 11.03.2020 року – 250 грн. Тотожні дані стосовно сплати за заняття за вказані періоди часу видні з довідки від 07.07.2021 №6 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_7 , виданої Установою культури «Бердянська дитяча художня школа». У довідці також наведені дані стосовно сплати коштів – щоразу по 250,00 гривень, у наступні дати: 07.10.2020, 11.11.2020, 05.12.2020, 11.03.2021.

Судом на підставі наданої довідки також встановлено, що надання інформації стосовно здійснення грошових переказів ОСОБА_1 на картковий рахунок викладача ОСОБА_8 , як платежів за навчання в художній школі ОСОБА_9 , не є можливим, оскільки цією інформацією установа не володіє. Дана інформація є особистою. ОСОБА_8 є викладачем ОСОБА_3 .

Письмовими доказами – роздруківками з історії хвороби №76158547 від 10.06.2019, 25.09.2020, 21.08.2020, підтверджено, що ОСОБА_3 , хворіла на ГРВІ та синусит (в другому випадку) 11.09.2020 та 25.09.2020 відповідно, крім того, 21.08.2020 повторно встановлено діагноз «ВСД по гіпотоничному типу, цефалгія, міопичний астигматизм». Вказані обставини не заперечується стороною відповідача. Призначено проведення дитині МРТ вбачається з консультативного висновку спеціаліста від 19.08.2020, наявного у матеріалах справи (лікаря-невролога). Наявність інших хронічних захворювань у дитини належними та допустимими доказами не підтверджено.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.02.2021, ФОП ОСОБА_10 здійснює діяльність за кодом КВЕД 80.42.0 «Освіта дорослих та інші види освіти». Проте, згідно з копією свідоцтва платника єдиного податку, суб`єкт господарювання ОСОБА_10 (серії НОМЕР_3 від 25.05.2012), має наступний вид господарської діяльності відповідно до КВЕД: 85.59: «інші види освіти, зокрема, навчання мовам і навичкам спілкування» (http://kved.ukrstat.gov.ua/KVED2010/85/KVED10_85_59.html).

Згідно з довідками Учбового центру «АВС» (ФОП ОСОБА_10 ): від 25.09.2020, ОСОБА_9 дійсно навчається в учбовому центрі з 2013 року, сплату за навчання з цього часу вносить ОСОБА_1 . Крім того, позивачка з 01.09.2017 по час надання довідки сплачує за індивідуальні заняття англійською мовою своєї доньки ОСОБА_3 , з розрахунку 150,00 гривень за 1 академічну годину, 4 рази на тиждень, тобто, сплата за місяць становить 2 400,00 гривень. Канікули у заняттях – з 01.06 по 31.08.

За даними довідки Учбового центру «АВС» (ФОП ОСОБА_10 ) від 05.04.2021, центр у період карантину з 12.03.2020 по 22.05.2020 працював дистанційно з дітьми шкільного віку та дорослими оплатно, розмір плати за індивідуальні заняття – 150,00 гривень за 60 хвилин. ОСОБА_3 відвідувала заняття з англійської мови за розкладом вівторок, середа, п`ятниця, субота, за заняття сплачувала мати готівкою, квитанцій не вимагала.

Стороною позивача надано довідку вказаного учбового центру від 04.02.2021 (засвідчена копія у справі), відповідно до якої ОСОБА_1 здійснювала сплату за складання іспитів ОСОБА_11 Cambridge English Assessment в даному центрі у 2019-2021 роках у загальній сумі 6 200,00 гривень. До справи надано два сертифікати у копіях про складання дитиною іспитів – у 2020 році та 2021 році на підтвердження рівнів володіння дитиною англійською мовою. Згідно з копіями товарних чеків від 30.01.2019, 04.02.2020, 15.02.2021, ОСОБА_1 за ОСОБА_9 сплатила відповідно 1 600,00 гривень, 1 890,00 гривень, 2 750,00 гривень за складання іспиту YLE Movers, Flyers, A2 Key for Schools (чеки засвідчені печаткою ФОП ОСОБА_10 та підписом).

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 , наданої керівником учбового центру «АВС» 05.04.2021, дитина навчається у центрі з 2014 року (дані відмінні від довідка, датованої 25.09.2020), проявила себе як учениця з високими розумовими здібностями, вміє робити висновки і узагальнення англійською мовою. Інтелектуально розвинена. Має дуже багатий словниковий запас для свого віку. Постійно читає додаткову художню літературу крім основного навчального матеріалу. Можна сміливо сказати, що дитина є дуже талановитою. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини, забезпечує учбовими матеріалами відповідно до програм Cambridge English.

За даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.02.2021 №02045, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету БМР, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , у графі «матір» міститься запис про ОСОБА_12 . Відповідно до даних посвідчення НОМЕР_5 , виданим УПФУ у м.Бердянськ, ОСОБА_12 , 1950 р.н., отримує пенсію за віком з 27.06.2005 довічно.

За відомостями з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що наведені у засвідченій копії довідки ГУ ДПС у Запорізькій області від 15.01.2021 №28/10/08-01-52, від 12.05.2021 № 702/10/08-01-52, за період з 4 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року інформація про доходи відповідача ОСОБА_2 відсутня.

Згідно з копією квитанції від 05.05.2021 на підставі договору (без зазначення реквізитів) ОСОБА_1 сплачено 5 000,00 гривень адвокату Петровській В.М. Крім того, згідно з описом робіт (наданих послуг) від 20.07.2021, адвокат Петровська В.М. зазначає, що 05.05.2021 надано правничі професійні послуги з консультування та попереднього опрацювання матеріалів, вартість яких становить 500,00 гривень, 10.05.2021 – з опрацювання законодавчої бази, вивчення судової практики – 1 000,00 гривень, зі складення процесуальних документів (запитів, відповіді на відзив, клопотань, заяв тощо) з 10.05.2021 по 20.07.2021 – 2 500,00 гривень, участь у судових засіданнях – 2 години – 1 000,00 гривень. Вартість однієї години витраченого часу адвоката складає 500,00 гривень. Опис погоджує надання та прийом послуг сторонами та факт отримання плати, засвідчений підписами позивачки та її представника.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано належних та допустимих доказів, що в повній мірі підтверджують розмір щомісячних витрат для утримання спільної дитини сторін у справі. Проте, суд врахував, що встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум, необхідний для задоволення щомісячних потреб малолітньої ОСОБА_3 підлягає захисту та має бути достатнім. Судом при визначенні розміру аліментів, який підлягає сплаті враховано матеріальний стан відповідача, стан здоров`я дитини та присуджено до стягнення щомісячно аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі, що відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, із розрахунку на час розгляду справи, в межах заявлених позовних вимог, тобто, у сумі 2 500,00 гривень, що щорічно підлягає індексації відповідно до закону, з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Стосовно стягнення додаткових витрат суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . Витрати на правову допомогу зменшено з урахуванням заперечень сторони відповідача та стягнуто пропорційно задоволеним вимогам позову. 

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. 

Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України, встановлено, що за  рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано врахував стан здоров`я дитини, яка не має хронічних захворювань, при цьому потребує періодичних обстежить профільних лікарів; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровим, працездатним, не має інших утриманців, має можливість надавати допомогу донці у розмірі заявленому до стягнення.

Що стосується додаткових витрат на дитину, то слід зазначити наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Як вірно встановив суд першої інстанції періодичні огляди дитини профільними лікарями, купівля канцтоварів, аксесуарів та витрат на транспорт не свідчать про наявність особливих обставин у розвитку дитини, не потребують додаткових витрат і повинні бути забезпеченні загальним щомісячним матеріальним утриманням з боку обох батьків.

Що стосується відвідування дитиною курсів іноземної мови та художньої школи, то слід зазначити що дитина відвідує вказані заклади навчання за бажанням та вибором матері, факту узгодження вибору закладів із батьком дитини суду не надано. Проте, мотиви вибору освітнього закладу мають залежати від матеріальних можливостей та від бажання батьків, а, також, - саме погодженого вибору сторін у справі задля дотримання інтересів дитини та можливості мирного врегулювання питання сплати за них.

Виходячи із принципу рівності обов`язку батьків, щодо утримання дитини, суд апеляційної інстанції вважає, що стягнення аліментів з батька в розмірі 2500,00 грн. і відповідне забезпечення з боку матері, дасть можливість в повній мірі матеріально утримувати неповнолітню дитину сторін з урахуванням її фізичних, навчальних та культурних потреб. 

Що стосується розподілу судових витрат, то суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції з приводу врахування заперечень сторони відповідача, щодо завищеного розміру витрат на правничу допомогу, який пред`явлено до стягнення позивачем, враховуючи обсяг послуг наданий адвокатом позивача. Таким чином, зменшення розміру витрат на правничу допомогу пред`явлену до стягнення і її пропорційний розподіл враховуючи часткове задоволення вимог позову, відповідає вимогам процесуального законодавства та узгоджується із матеріалами справи та наданими доказами. 

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог частково.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 01 грудня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        М.С. Гончар

Г.С. Подліянова