ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4330/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,        

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року
у адміністративній справі № 280/4330/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування судді у відставці ОСОБА_1 до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строку служби в Радянській армії - 02 роки 01 місяць 14 днів, половини строку навчання у вищому навчальному закладі - 01 рік 11 місяців 01 день, а також та періоди його роботи в слідчих органах внутрішніх справ - з 01.08.1980 по 03.02.1982 (01 рік 06 місяців 03 дні); з 03.02.1982 по 28.10.1986 (04 роки 08 місяців 25 днів); з 28.10.1986 по 06.02.1987 (00 років 03 місяці 09 днів); з 06.02.1987 по 01.08.1989 (02 роки 05 місяців 26 днів); з 01.08.1989 по 10.10.1991 (02 роки 02 місяці 09 днів).
Зазначеним рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зобов`язано: здійснити зарахування судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стаж, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80%, виходячи з фактичного стажу 35 років 04 місяці 17 днів; а також здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. На користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати у сумі 908,00 грн.
Відповідач по справі не погоджуючись з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, оскаржив його до апеляційної інстанції з підстав помилкового застосування судом до спірних правовідносин норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та прийняти інше рішення у справі про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що пенсійним органом при обчисленні та при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , було враховано до стажу його роботи періоди стажу у відповідності до вимог чинного законодавства. Оскільки Законом № 1402 визначено вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких зараховується до стажу судді, та може бути врахований при здійсненні перерахунку згідно з цим Законом, а пунктом 34    розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення“ Закону №1402, на який посилається суд, вказується на суддів, які призначені та обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, апеллянт вважає, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу повинно враховуватися лише стаж роботи суддею Шевченківського районного народного суду м.Запоріжжя з 11.10.1991 по 16.02.1996, суддею Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з 27.11.2000 по 19.09.2016, що загалом становить - 20 років 01 місяць. При цьому, апелянт наголошує, що час проходження позивачем військової служби, половина строку йрнр навчання у вищих юридичних навчальних закладах та робота в органах внутрішніх справ було враховано до стажу, який дає право на звільнення у відставку, Жовтневим районним судом Запорізької області, але зазначений час не є стажем, що враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме при визначенні відсоткового значення для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги і просить залишите без змін законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин і правильність їх правової оцінки, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з нижченаведеного.
Судом першої встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є суддею у відставці з 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Згідно до «Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 » від 20.09.2016 року (далі – Розрахунок), оформленого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя (а.с.17) по формі Додатку 3 до «Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затвердженого 25.01.2008 постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 у редакції станом на 19.09.2016 (далі – Порядок № 3-1) - стаж позивача як судді становить 35 років 04 місяці 17 днів, та включає: службу в Радянській армії з 26.10.1973 по 29.11.1975 тривалістю 02 роки 01 місяць 14 днів; 1/2 навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1976 по 01.07.1980 тривалістю 01 рік 11 місяців 01 день; працю слідчого відділу внутрішніх справ Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області з 01.08.1980 по 03.02.1982 тривалістю 01 рік 06 місяців 03 дні; працю замісника начальника слідчого відділу Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області з 03.02.1982 по 28.10.1986 тривалістю 04 роки 08 місяців 25 днів; працю слідчого відділу внутрішніх справ Заводського райвиконкому м.Запоріжжя з 28.10.1986 по 06.02.1982 тривалістю 00 років 03 місяці 09 днів; працю слідчого відділу внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя з 06.02.1987 по 01.08.1989 тривалістю 02 роки 05 місяців 26 днів; працю замісника начальника слідчого відділу внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя з 01.08.1989 по 10.10.1991 тривалістю 02 роки 02 місяці 09 днів; працю судді Шевченківського районного народного суду м.Запоріжжя з 11.10.1991 по 16.02.1996 тривалістю 04 роки 04 місяці 06 днів; - працю судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з 27.11.2000 по 19.09.2016 тривалістю 15 років 09 місяців 24 дні.
Відповідач по справі не спростовує наведену у Розрахунку інформацію щодо стажу ОСОБА_1 , який дає право на його відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Більш того, пенсійний орган (в апеляційній скарзі) погоджується з тим, що відповідно до п.34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі – Закон №1402-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), і наголошує, що згідно  ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 (далі – Закон №2862-XII) «… до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років…».
Разом з тим, відповідач по справі при здійсненні 15.01.2021 року перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.55) врахував лише його стаж роботи суддею Шевченківського районного народного суду м.Запоріжжя з 11.10.1991 по 16.02.1996 та суддею Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з 27.11.2000 по 19.09.2016, що загалом становить - 20 років 01 місяць, хоча в дійсності стаж роботи позивача на посаді судді Шевченківського районного народного суду м.Запоріжжя та судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя становить 20 років 02 місяці. У той же час,  пенсійним органом не було зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання: службу в Радянській армії з 26.10.1973 по 29.11.1975 тривалістю 02 роки 01 місяць 14 днів; половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1976 по 01.07.1980 тривалістю 01 рік 11 місяців 01 день; стаж роботи в слідчих органах внутрішніх справ з 01.08.1980 по 10.10.1991 тривалістю 11 років 2 місяці 10 днів.
На звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу з заявою від 22.04.2021 про здійснення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з зарахуванням до його стажу судді періодів служби в Радянській армії, половини строку навчання у вищому навчальному закладі, та роботи в слідчих органах внутрішніх справ (а.с.54), відповідач листом від 28.04.2021 за №5493-5067/М-02/8-0800/21  повідомив про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді служби в Радянській армії, половину навчання в Харківському юридичному інституті та стажу роботи в слідчих органах внутрішніх справ, оскільки це суперечить вимогам ст.137 Закону № 1402-VIII, та розяснив право на оскарження такої відповідді пенсійного органу до суду (а.с.39), що і стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір у цій справі по суті, судом першої інстанції детально було проаналізовано обставини існуючих правовідносин між учасниками спору по справі у їх співвідношенні до положень  ч.1 ст.137 Закону №1402-VIII, п.34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, ч.4 ст.43 Закону №2862-XII, ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII, ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 за №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», абз.2 п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність не зарахування відповідачем до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: служби в Радянській армії з 26.10.1973 по 29.11.1975 тривалістю 02 роки 01 місяць 14 днів; половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1976 по 01.07.1980 тривалістю 01 рік 11 місяців 01 день; та роботи позивача в слідчих органах внутрішніх справ у період з 01.08.1980 по 10.10.1991 тривалістю 11 років 2 місяці 10 днів.
При цьому, судом першої інстанції правильно також враховано зміст ухвалених вже раніше судових рішень:
- Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.01.2017 у справі №334/7205/16-а (провадження №2-а/334/140/17), залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017, яким встановлено, що «..позивач має 11 років 02 місяці 10 днів (з 01.08.1980 по 10.10.1991) стажу роботи на посадах слідчого в органах внутрішніх справ, який був зарахований при визначенні стажу роботи позивача для відставки, і повинен бути зарахований для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Таким чином, до стажу роботи ОСОБА_1 , який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім 20 років 02 місяців стажу роботи на посаді судді, підлягає зарахуванню 11 років 02 місяці 10 днів стажу роботи на посадах слідчого в органах внутрішніх справ. Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 31 рік 04 місяці 10 днів", що неправомірно не враховано відповідачем при обчисленні стажу та призначенні позивачу довічного грошового утримання…», а загалом, визнано протиправними дії та розпорядження    Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Запоріжжя щодо    визначення стажу роботи на посаді судді та призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та зобов`язано    Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Запоріжжя з 21.09.2016 року призначити і виплатити з урахування раніше виплачених сум ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
- Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №280/7800/20, що набрало законної сили 28.01.2021, яким визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-02/1012 від 17.03.2020, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-02/1012 від 17.03.2020, з урахуванням раніше проведених виплат. 
          За наведених вище обставин та з огляду на те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обов`язок пенсійного органу при здійсненні перерахунку  щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 брати до уваги увесь стаж роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який складає 35 роки 04 місяці 17 днів (як зазначено у Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ).
Судова колегія у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі і вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача їх не спростовують, оскільки позивач припинив свої повноваження як суддя з 09 вересня 2016 року та набув право на призначення грошового утримання судді у відставці на умовах, визначених нормами законодавства, чинного станом саме на 22 вересня 2016 року, яким на час виходу позивача у відставку був чинним Закон України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), який втратив чинність 30 вересня 2016 у зв`язку з набранням чинності на підставі    Закону № 1402-VIII 
Відповідачем по справі у спірних правовідносинах з ОСОБА_1 дійсно безпідставно  проігноровано положення чинного на час звільнення позивача законодавства, діючого на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, яким встановлювалося право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.
Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачалося, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ), відповідно до частини першої статті 43 якого, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень, а абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачалося, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Слушним у даному випадку колегія суддів визнає урахування судом першої інстанції положень  ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", доповненого постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 (діючої одночасно із Законом № 2862-ХІІ) - у абзаці 2 пункту 3-1 якої було встановлено, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку у цій справі про те, що до стажу роботи позивача, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, має зараховуватися як стаж роботи на посаді судді, так і строкова військова служба в лавах радянської армії, навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та робота на посадах слідчого, що в загальному розмірі становить 35 років 04 місяці 17 днів та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відсотковому розмірі грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що на теперішній час відповідно частини 2 та 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402) має виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із збільшенням на два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. 
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, а власне розуміння пенсійним органом застосування до спірних правовідносин положень Законів №2862-ХІІ,  №2862-ХІІ та №1402 – не може слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції у цій справі, тому апеляційну скаргу відповідача – слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
                                              П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року – залишити без змін
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник