Номер провадження: 22-ц/813/4185/21 
Номер справи місцевого суду: 495/726/20
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року у складі судді Шевчук Ю.В., 
в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони мають спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час є неповнолітнім, проживає разом з позивачем та навчається в «Малій комп`ютерній академії Шаг Одеса», відвідує секцію дзюдо. Надання допомоги та коштів на утримання спільної дитини відповідачем мають нерегулярний характер. Відповідач працює приватним підприємцем та має стабільний дохід та власний бізнес, а також нерухоме майно у вигляді 1/3 частини нерухомого майна та земельної ділянки у смт Затока, Білгород-Дністровського району, Одеської області, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 8000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 06 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 159,00 грн. щомісячно.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не навів достатніх мотивів та доказів, чому саме є необхідність стягнення аліментів у розмірі 2 500 гривень щомісячно. Позивач не надав до суду будь-яких медичних довідок та лікарських висновків, які б свідчили про стан здоров`я дитини та необхідність посиленого медичного догляду та посиленого харчування, не надано також відомостей про матеріальне становище дитини та платника податків. При поданні позовної заяви,  ОСОБА_1 не надала будь-яких документальних підтверджень того, що відповідач дійсно отримує «значний дохід» та «неофіційний заробіток», не додала будь-яких письмових доказів (довідок про зарплатну плату, тощо), на підтвердження цієї обставини. На даний час, відповідач не працює та фактично не здійснює господарську діяльність, дохід не отримує, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Закарпатській області від 20.02.2020, згідно якої обсяг отриманого доходу ОСОБА_2 складає 0,00 гривень. Будь-яких доходів від володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна відповідач не отримує, оскільки воно не передається ним в орендне або інше платне користування третім особам, будь-яких об`єктів нерухомості відповідач не має. Відповідач вважає, що на користь позивача на утримання дитини з відповідача стягненню підлягають аліменти у розмірі 1159 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів є мінімальним та узгоджується з абз.2 ч.2 ст.182 СК України.
В судове засідання 21.09.2021 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Враховуючи належне сповіщення відповідача, а також той факт, що справа вимагає пришвидшеного розгляду так як є такою, що потребує вирішення питання про утримання дитини, крім того, в своїх заявах апелянт наголошував про дотримання розумного строку розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та його представника. 
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
В апеляційній скарзі відповідач не заперечував проти сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1 159 грн., що становить мінімальний розмір для дитини відповідного віку.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, суд першої інстанції вважав, що при встановлених у даній справі обставинах, вказаний розмір є достатнім та справедливим по відношенню до всіх осіб, права яких зачіпаються при розгляді цієї справи.
Проте, апеляційний суд не може погодитися з визначеним судом розміром аліментів на дитину з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
30.04.2015 сторони уклали шлюб.
Позивач зазначає, що на розгляді у суді перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами.
Відповідно до довідки від 21.01.2020, виданої КП «ЖЕО №1», ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 навчається в «Малій комп`ютерній академії Шаг Одеса» та відвідує секцію дзюдо.
Сторони не можуть дійти згоди щодо утримання дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування. 
Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня – 2318 гривень, з 1 грудня – 2395 гривень. 
Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.
Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Суд першої інстанції, виходячи з положень ст. ст. 183, 184, СК України, дійшов до правильного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини.
Проте, при визначенні розміру аліментів, суд належним чином висновки щодо визначеного розміру аліментів не мотивував, не врахував матеріальне становище платника аліментів, стягуючи аліменти у розмірі 2500 грн, суд не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. 
З довідки Головного управління ДПС у Закарпатській області вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Ужгородській ДПІ Ужгородського управління ГУ ДПС у Закарпатській області як платник податків, здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування обліку і звітності. За січень-лютий 2020 року його дохід склав нуль гривень.
Всупереч ст. ст. 77-81 ЦПК України позивачем не надано належних, допустимих і достовірних доказів, які б у своїй сукупності дали змогу суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме, що: матеріальне становище відповідача дозволяє останньому сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 2 500 гривень; відповідач має приховані доходи; у відповідача є рухоме і нерухоме майно, грошові кошти або відповідач витрачав значні кошти на придбання нерухомого чи рухомого майна.
Отже, вказані вище обставини спростовують висновок суду про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі в сумі 2500 грн. Крім того, навчання дитини на оплатній основі має бути погодженим батьками.
Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку; за станом здоров`я працездатний, оскільки зворотнє не доведено; повинен та має можливості надавати матеріальну допомогу, а також той факт, що закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує, з відповідача в користь позивача слід стягнути на утримання дитини у твердій грошовій сумі аліменти у розмірі 1 500 грн щомісячно.
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів не відповідають обставинам справи, рішення суду у частині визначення розміру аліментів підлягає зміні з викладенням рішення суду у цій частині у новій редакції.
Під час розгляду справи суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали, оскільки питання не стосується розгляду справи по суті спору і ОСОБА_1 не позбавлена права самостійного звернення до правоохоронних органів.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року змінити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 06 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 18.10.2021.

Головуючий:

Судді: