Єдиний унікальний номер 234/11733/20 
Номер провадження 22-ц/804/2181/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року          
м. Бахмут

справа № 234/11733/20
провадження № 22-ц/804/2181/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів:Мірути О.А., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання – Цимбал Д.А.,

учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) – ОСОБА_2 ,
третя особа за первісним позовом – Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 234/11733/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів та заборгованості за аліментами та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 травня 20221 року (суддя Фоміна Ю.В.),ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 10 червня 2021 року,–

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області у справі № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ?  частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04.11.2009 року й провадити на час навчання, тобто до 01.07.2013 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, та видано виконавчий лист. На підставі виконавчого листа Краматорським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження. Починаючи з 01.10.2010 року відповідач припинив сплачувати аліменти, згідно з розрахунком державного виконавця станом на 30.06.2013 року заборгованість по сплаті аліментів склала 22 891,00 грн. Зазначена заборгованість не погашена до моменту звернення з цим позовом. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена частиною 1 статті 196 СК України. Відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення аліментів та знав про свій обов`язок з їх сплати, є працездатним, жодним чином не повідомляв про тимчасову неможливість сплати аліментів, що дає підстави стверджувати, що заборгованість за аліментними платежами виникла з вини відповідача, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Однак, враховуючи, що з моменту настання строку сплати останнього платежу аліментів, на день звернення з позовом, сплинуло 2602 дні, то загальна сума неустойки (пені) яка може бути стягнута з відповідача обмежується 100% заборгованості, та в даному випадку не залежить від настання терміну платежу і становить 22 891,00 грн. У січні 2019 року позивачка особисто звернулася до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби за отриманням інформації про стан виконавчого провадження, але представник ДВС пояснив, що такого виконавчого провадження не існує, в зв`язку з чим вона письмово звернулася з заявою про відновлення виконавчого провадження в зв`язку з наявністю не погашеної заборгованості. Листом № 1413-19249/19568 від 29.03.2019 року Краматорський міський відділ державної виконавчої служби повідомив, що виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 перебувало на примусовому виконанні у відділ та відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.49 закінчено без стягнення залишку заборгованості, в зв`язку з чим позивач недоотримала кошти в розмірі заборгованості, тобто в сумі 22 891,00 грн, чим порушенні її права. 

Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів в сумі 22 891,00 грн, та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 22 891,00 грн.

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини та звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якого послався на те, що 1991 року відповідач (за первісним позовом) перебував з позивачем (за первісним позовом) у зареєстрованому шлюбі, який у 1994 році рішенням Краматорського міського суду було розірвано. Від цього шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .                   На підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області у справі                           № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, у розмірі ?  частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 04.11.2009 року й провадити на час навчання, тобто до 01.07.2013 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. З позовними вимогами позивачки (за первісним позовом) відповідач (за первісним позовом) частково згоден, та не заперечує проти того що є заборгованість по аліментам на свого повнолітнього сина ОСОБА_4 , але не в такому розмірі. З іншими позовними вимогами не погоджується. Просив суд при визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості врахувати, що з 09 вересня 1997 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, на момент винесення рішення у справі № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року на повному утриманні відповідача (за первісним позовом) знаходився малолітній син. Крім того, його батьки – ОСОБА_6 , 1947 року народження, та ОСОБА_7 , 1948 року народження, є пенсіонерами, хворіють, не працюють і потребують постійної допомоги на лікування. В період з 2010 року по 2016 рік доходи ОСОБА_2 були не регулярними. З 2017 року мінімальними. До 28.09.2010 року він працював на підприємстві Новокраматорський машинобудівний завод і вчасно платив аліменти. Після звільнення відповідача з підприємства, неможливістю знайти регулярно оплачувану роботу, маючи нерегулярний дохід, а також із погіршенням стану здоров`я батьків, матеріальний стан відповідача (за первісним позовом) сильно погіршився, що призвело до виникнення заборгованості по аліментам, через обставини, що від нього не залежали. Сім`я і батьки ОСОБА_2 знаходяться у скрутному матеріальному становищі, заборгованість по аліментам погіршують його матеріальний стан. 

ОСОБА_2 просив суд суму заборгованості зменшити з 22 891,00 грн до 11 445,50 грн, тобто на половину, а від сплати неустойки (пені) звільнити.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Частково звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася станом на 30.06.2013 року включно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , з 22 891,00 грн до 11 445,50 грн. 

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами, яка утворилася станом на 30.06.2013 року включно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 11 445,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами мотивоване наявністю обставин, що мають істотне значення. Зокрема, суд до таких обставин відносить втрату постійного місця роботи платником аліментів та його нерегулярний заробіток на період стягнення аліментів, а також погіршення стану здоров`я його батьків. Суд врахував, що ОСОБА_2 , маючи на утриманні неповнолітню дитину – сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.12.2009 року в судовому засіданні визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але 28.09.2010 року був звільнений з постійного місця роботи, та лише 03.09.2012 року був прийнятий до ПП «Панда» на постійне місце роботи, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість.

Ухвалюючи рішення в частині вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, суд першої інстанції виходив з відсутності вини ОСОБА_2 з несплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, на утриманні якого в цей же період знаходилася і малолітня дитина. Крім того, суд зазначив, що аліменти стягувалися на повнолітнього сина, а тому саме повнолітній син відповідача за первісним позовом має право на звернення до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено дійсного розміру доходу відповідача, як за період нарахування аліментів, так й в наступних періодах з врахуванням доходу від підприємницької діяльності. Так, на думку скаржника, надана відповідачем довідка про доходи з місця роботи не відображає загальний рівень доходу ОСОБА_2 . Крім того, надані відповідачем медичні документи його батьків не можуть свідчити про майновий стан відповідача, оскільки в матеріалах справи не міститься жодного фінансового документа про витрати на таке лікування та про участь відповідача у таких витратах.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення( а.с. 168)

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності ( а.с.169-170)

Представник Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи третю особу повідомлено належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 162).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 грудня 2009 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04.11.2009 року й провадити на час навчання, тобто до 01.07.2013 року, але не більш ніж до досягнення ним 23 років (справа № 2-8672/2009). На підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист. 

Відповідно до копії листа Краматорського міського відділу державної виконавчої служби за № 14.13-19249/19568 від 29.03.2019 року, виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної платні (доходів) щомісячно, починаючи з 04.11.2009, і провадити на час навчання, тобто 01.07.2013, перебувало на примусовому виконанні у відділі та відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 49 закінчено, оригінал та постанова про закінчення виконавчого провадження направлена стягувачу за адресою, яка вказана у виконавчому документі. 

Із копії розрахунку Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) встановлено, що аліментні зобов`язання ОСОБА_2 виконувалися не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.06.2013 року включно утворилася заборгованість по аліментам у сумі 22 891,00 грн. 

ОСОБА_2 з 09 вересня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (серія НОМЕР_1 ). Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія НОМЕР_2 ). 

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2 працював у ПП «Панда» на посаді: майстра-прийомщика автомобілів, загальна сума доходу за період з 03 вересня 2012 року по 29 квітня 2014 року становить 12 136,06 грн. 

Відповідно до довідки від 09 березня 2021 року ОСОБА_2 працював на приватному підприємстві «Панда» з 03 вересня 2012 року по 29 квітня 2014 року неповний робочий день (4 години) згідно заяви та наказу № 03//09-1к від 03.09.2012 року.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2 працює у ПП «Панда» на посаді: директора, загальна сума доходу за період з 01 травня 2017 року по 28 лютого 2021 року становить 175 931,16 грн.

Батьки позивача (за зустрічним позовом) ОСОБА_6 , 1947 року народження, та ОСОБА_7 , 1948 року народження, є пенсіонерами, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень. 

Відповідно копії виписки із історії хвороби № 2623 від 20.07.2007 року ОСОБА_6 з 10.04.2007 по 20.04.2007 знаходився на лікуванні в Інституті хірургії та трансплантології академії медичних наук України, 13.04.2007 року проведена операція.

Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 8573 кардіологічного відділення МЛ № 3, ОСОБА_6 знаходився на лікуванні з 07.11.2008 по 21.11.2008.

Згідно копії виписки із історії хвороби № 8502 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3» м. Краматорськ, ОСОБА_6 знаходився на лікуванні з 08.11.2010 по 23.11.2010.

Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 79 ОСОБА_6 знаходився на лікуванні з 15.04.2011 по 07.05.2011 у Державному закладі «Центр реабілітації кардіохірургічних хворих» МОЗ України.

Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 736 ОСОБА_6 перебував на лікуванні з 10.06.2013 по 01.07.2013 у Державному закладі «Центр реабілітації кардіохірургічних хворих» МОЗ України.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8313 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3», ОСОБА_6 знаходився на лікуванні з 06.11.2016 по 15.11.2016. 

Згідно копії копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8463 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3», ОСОБА_6 знаходився на лікуванні з 23.11.2018 по 03.12.2018.

Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8224 міжрайонного кардіологічного відділення КНП «Міська лікарня № 3», ОСОБА_6 знаходився на лікуванні з 22.11.2019 по 06.12.2019.

Згідно копії Епікризу і.х. № 507 ОСОБА_7 , 1948 р.н., знаходилась на стаціонарному лікуванні в н.в. міської лікарні № 2 з 15.04.2010 по 28.04.2010. 

Відповідно до копії Епікризу і.х. № 1531 ОСОБА_7 , 1948 р.н., знаходилась на стаціонарному лікуванні в н.в. міської лікарні № 2 з 15.11.2010 по 29.11.2010. 

Згідно копії виписки із історії хвороби № 83857 ОСОБА_7 , 1948 року народження, знаходилась в хірургічному відділенні клініки ендокринної патології ім. В.Я. Данилевського АМН України з 21.06.2011 по 01.07.2011.

Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 85154 ОСОБА_7 , 1948 року народження, знаходилась в хірургічному відділенні клініки ендокринної патології ім. В.Я. Данилевського АМН України з 14.11.2011 по 24.11.2011.

Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1213 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3», ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні з 08.02.2017 по 24.02.2017.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про часткове  звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд першої інстанції виходив з того, що наявні обставин, що мають істотне значення. Зокрема, суд до таких обставин відносить втрату постійного місця роботи платником аліментів та його нерегулярний заробіток на період стягнення аліментів, а також погіршення стану здоров`я його батьків. Суд врахував, що ОСОБА_2 , маючи на утриманні неповнолітню дитину – сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.12.2009 року в судовому засіданні визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але 28.09.2010 року був звільнений з постійного місця роботи, та лише 03.09.2012 року був прийнятий до ПП «Панда» на постійне місце роботи, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість.

Ухвалюючи рішення в частині вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, суд першої інстанції виходив з відсутності вини ОСОБА_2 з несплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, на утриманні якого в цей же період знаходилася і малолітня дитина. Крім того, суд зазначив, що аліменти стягувалися на повнолітнього сина, а тому саме повнолітній син відповідача за первісним позовом має право на звернення до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо з таких підстав.

Згідно із частинами 3, 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За частиною 4 статті 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.

Частиною 2 статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Отже, суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Вищезазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_2 в даній справі звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, в якому, зокрема зазначив, що не заперечує проти наявності заборгованості по аліментам на свого повнолітнього сина, але не погоджується з розміром такої заборгованості, колегія суддів доходить висновку, що між сторонами існує спір про розмір заборгованості за аліментами, а тому звернення ОСОБА_1 в порядку позовного провадження з вимогами про стягнення заборгованості за аліментами є правомірним.

Відповідно до наданого ОСОБА_1 до суду першої інстанції копії розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 по виконавчому листу Краматорського міського суду у справі № 2-8672 від 29.12.2009 року на користь ОСОБА_1 , виданого Краматорським міським відділом державної виконавчої служби, аліментні зобов`язання ОСОБА_2 виконувалися не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.06.2013 року включно утворилася заборгованість по аліментам в розмірі 22 891,00 грн.

Згідно із частиною 1 статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебування платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). При цьому такі обставини повинні мати місце саме на час виникнення такої заборгованості.

В постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17 зроблено висновок стосовно того, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Встановлено, що ОСОБА_2 просить частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася станом на 30.06.2013 року включно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22 891,00 грн до 11 445,50 грн.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 01.10.2010 року ОСОБА_2 припинив сплачувати аліменти.

ОСОБА_2 як на підставу для часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам, посилався на скрутне матеріальне становище, яке виникло у зв`язку з втратою 28.09.2010 року роботи, нерегулярними доходами з 2010 по 2016 рік, а також через погіршення стану здоров`я його батьків, які є пенсіонерами, не працюють і потребують постійної допомоги та лікування. Крім того, з 09 вересня 1997 року відповідач за первісним позовом перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 . Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент винесення рішення у справі № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року на повному утриманні відповідача знаходився малолітній син.

Апеляційний суд вважає, що посилання в зустрічному позові на народження другої дитини та необхідність її утримання не є обставиною, що має істотне значення для звільнення від сплати аліментів. До того ж, дитина народилася до ухвалення Краматорським міським судом Донецької області рішення від 29 грудня 2009 року у справі № 2-8672/2009, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання, і дана обставина була врахована судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів.

Крім того, додані до зустрічного позову документи, зокрема копія трудової книжки, довідка про доходи з місця роботи, пенсійні посвідчення батьків та їх виписки з медичної карти стаціонарного хворого, виписки з історії хвороби, епікризи, не є належними доказами, які підтверджують тяжке фінансове положення ОСОБА_2 . В свою чергу, саме ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовною вимогою про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, повинен довести обставини, які мають істотне значення та є для нього перешкодою для сплати аліментів.

Натомість, звертаючись до суду з таким позовом, ОСОБА_2 не надав суду довідку з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків стосовно себе, а надані довідки про доходи з місця роботи – ПП «Панда» в повній мірі не відображають загальний рівень доходу відповідача за первісним позовом, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_1 . 

Також, колегія суддів зазначає, що надані медичні документи батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підтверджують скрутний фінансовий стан сторони, оскільки ОСОБА_2 не надано доказів, які б свідчили саме про його участь у витратах на лікування.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що захворювання батьків ОСОБА_2 , їх лікування, необхідність утримання іншої дитини, а також відсутність регулярних доходів, не є обставинами, що мають істотне значення для звільнення від сплати аліментів в розумінні частини 2 статті 197 СК України.

Положення частини 2 статті 197 СК України не є нормою матеріального права, яка дає право на звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами в цій справі, оскільки заборгованість в даному випадку не виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача за зустрічним позовом або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, ОСОБА_2 належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами не надано, а тому підстави для задоволення зустрічного позову в цій частині відсутні.

Натомість, з огляду на доведеність позивачем за первісним позовом наявності у ОСОБА_2 заборгованості за аліментами в розмірі 22 891,00 грн, такі позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно вимог учасників справи в частині неустойки (пені) за прострочення аліментів, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час розгляду справ про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають встановленню, як наявність самої заборгованості та її розмір, так і наявність чи відсутність вини платника аліментів у її виникненні.

Сплата аліментів на підставі рішення суду у грошовій формі є грошовим зобов`язанням платника аліментів.

За приписами статей 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У праві діє презумпція вини порушника зобов`язання, яка може бути ним спростована шляхом надання відповідних доказів.

Колегія суддів виходить з того, що в даному випадку саме на відповідача за первісним позовом покладається обов`язок доведення неможливості виконання ним рішення суду в повному обсязі і своєчасно з незалежних від нього причин.

В даній справі встановлено, що відповідач був обізнаний зі змістом рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 грудня 2009 року, яким з нього стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини на час продовження навчання, тобто знав про необхідність сплати аліментів.

ОСОБА_2 визнає наявність заборгованості за рішенням суду, проте оспорює її розмір та стверджує про відсутність своєї вини у виникненні заборгованості через своє скрутне матеріальне становище.

Проте, посилаючись на відсутність своєї вини у виникненні заборгованості, ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів щодо вжиття ним заходів для належного виконання судового рішення.

Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зобов`язання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з першого числа наступного місяця виникає заборгованість, яка, відповідно до статті 196 СК України тягне настання відповідальності у вигляді неустойки.

Отже, колегія суддів доходить висновку про доведеність позивачем за первісним позовом права на стягнення з відповідача неустойки за несплату аліментів, що відповідає дійсним обставинам цієї справи.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання  зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Сама такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Отже, з огляду на вищезазначене, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить: жовтень 2010 року – 22 391,88 грн (579,50 х 3863 х 1%); листопад 2010 року – 22 218,03 грн (579,50 х 3834 х 1%); грудень 2010 року – 22 323,61 грн (587 х 3803 х 1%); січень 2011 року – 23 688,16 грн (628 х 3772 х 1%); лютий 2011 року – 23 512,32 грн (628 х 3744 х 1%); березень 2011 року – 23 317,64 грн (628 х 3713 х 1%); квітень 2011 року – 23 957,91 грн (650,50 х 3683 х 1%); травень 2011 року – 23 756,26 грн (650,50 х 3652 х 1%); червень 2011 року – 23 561,11 грн (650,50 х 3622 х 1%); липень 2011 року – 23 359,45 грн (650,50 х 3591 х 1%); серпень 2011 року – 23 157,80 грн (650,50 х 3560 х 1%); вересень 2011 року – 23 965,24 грн (677,75 х 3536 х 1%); жовтень 2011 року – 23 714,47 грн (677,75 х 3499 х 1%); листопад 2011 року – 23 511,14 грн (677,75 х 3469 х 1%); грудень 2011 року – 23584,68 грн (686 х 3438 х 1%); січень 2012 року – 23 312,39 грн (684,25 х 3407 х 1%); лютий 2012 року – 23 113,96 грн (684,25 х 3378 х 1%); березень 2012 року – 22 901,84 грн (684,25 х 3347 х 1%); квітень 2012 року – 23 575,57 грн (710,75 х 3317 х 1%); травень 2012 року – 23 355,24 грн (710,75 х 3286 х 1%); червень 2012 року – 23 142,02 грн (710,75 х 3256 х 1%); липень 2012 року – 23 881,12 грн (740,50 х 3225 х 1%); серпень 2012 року – 23 651,57 грн (740,50 х 3194 х 1%); вересень 2012 року – 23 429,42 грн (740,50 х 3164 х 1%); жовтень 2012 року – 23 881,29 грн (762,25 х 3133 х 1%); листопад 2012 року – 23 652,61 грн (762,25 х 3103 х 1%); грудень 2012 року – 23 416,32 грн (762,25 х 3072 х 1%); січень 2013 року – 22 898,73 грн (753 х 3041 х 1%); лютий 2013 року – 22 687,89 грн (753 х 3013 х 1%); березень 2013 року – 22 454,46 грн (753 х 2982 х 1%); квітень 2013 року – 22 996,08 грн (779 х 2952 х 1%); травень 2013 року – 22 754,59 грн (779 х 2921 х 1%); червень 2013 року – 22 520,89 грн (779 х 2891 х 1%).

Загальна сума неустойки (пені) складає 791 526,98 грн.

Враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України та інформацію з розрахунку Краматорського МВ ДВС, з яких випливає, що розмір заборгованості за аліментами становить 22 891,00 грн, апеляційний суд доходить висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 22 891,00 грн.

При цьому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що, оскільки аліменти стягувалися на повнолітнього сина, то саме повнолітній син відповідача має право на звернення до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Так, за судовим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 грудня 2009 року у справі № 2-8672/2009 аліменти стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, а тому ОСОБА_1 в даному випадку мала право звернутись до суду із зазначеним позовом та ставити питання про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 569/17028/16-ц.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи по суті були не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, та зважаючи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції від 31 травня 2021 року, додаткове рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 серпня 2021 року втрачає силу.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене та те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1 362,00 грн.

Крім того, з ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 840,80 грн та переглядом у суді апеляційної інстанції в розмірі 1 261,20 грн, що в загальній сумі становить 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 травня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами, яка утворилася станом на 30 червня 2013 року включно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 22 891,00 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто одна) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 22 891,00 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто одна) гривні.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини та звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та переглядом справи в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 2 102,00 (дві тисячі сто дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий        О.О.Тимченко

Судді:         О.А. Мірута

          Я.В. Хейло
Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.

Головуючий:         О.О. Тимченко