УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/731/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О. 
Категорія 16 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого – судді Трояновської Г.С.,        
суддів: Павицької Т.М.,        Миніч Т.І.
з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,
                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/731/21 за позовом  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 про скасування рішень, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на приміщення та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Татуйка Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 про скасування рішень, скасування державної реєстрації земельної ділянки.
В подальшому ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на приміщення та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 22.10.2021 зустрічну позовну заяву залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без розгляду на підставі положень ст. 44 ЦПК України. Вказує, що в діях позивача за зустрічним позовом відсутній факт зловживання процесуальними правами. Вважає, що позивача фактично позбавлено права на судовий захист.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Романюк О.В. просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Посилаючись на недобросовісне вчинення ОСОБА_3 процесуальних дій в ході розгляду справи, вказує, що він допустив зловживання процесуальними правами, 
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Залишаючи без розгляду зустрічний позов, суд першої інстанції виходив із того, що зустрічна позовна заява ОСОБА_3 щодо заявленого та зазначеного предмету спору у сукупності із вчиненими даною особою діями по зловживанню процесуальними правами та з урахуванням обставин справи щодо тривалої неможливості вирішити спір підлягає залишенню без розгляду на підставі положень ч. 3 ст. 44 ЦПК України. Такі результати вирішення спору, суд вважав, не позбавляють ОСОБА_3 звернутись із новим позовом до суду. Суд виходив з того, що дії ОСОБА_3 та/або його представника унеможливлюють продовження розгляду одночасно двох позовів в рамках однієї судової справи. Суд першої інстанції також дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 недобросовісно користувався процесуальним правами, що виявилось у неповазі до суду та до інших учасників справи, його дії призвели до відкладення розгляду справи та зриву організації запланованої роботи головуючого судді, оскільки у запланований для цього час слухання справи не відбулось, а заповнити цей час слуханням інших справи не було можливості.
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є у тому числі диспозитивність і неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Виходячи з аналізу змісту статті 13 ЦПК України, одним із аспектів принципу диспозитивності цивільного судочинства є розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог законодавства України, і в межах заявлених нею вимог.
У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України).
До кола основних прав учасників справи належить право подавати заяви та клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням цивільного судочинства.
Відповідно до частин першої, пункту 2 частини другої, частин третьої та четвертої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання заяви за відсутності підстав, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання виконання судового рішення, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Водночас колегія суддів зауважує, що у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019  року у справі № 757/64933/17-ц зроблено правовий висновок про те, що положеннями частини третьої статті 44 ЦПК України визначено можливі наслідки визнання судом подання скарги, клопотання чи заяви зловживання процесуальними правами - це залишення без розгляду або повернення поданої скарги, заяви чи клопотання, а не позову.
       Аналогічні висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 461/4211/17.
Натомість, вичерпний перелік підстав для залишення без розгляду позову визначено у статті 257 ЦПК України.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позову, статтю 257 ЦПК України не застосовував і, відповідно, жодної обставини, передбаченої нею як підстави для залишення позову без розгляду, не встановив.
       З огляду на наведе посилання суду першої інстанції на положення статті 44 ЦПК України,  як підставу для залишення позову без розгляду, є помилковим.
Зазначене має важливе юридичне значення для правильного вирішення цього процесуального питання, оскільки у статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
При цьому пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами як джерело права, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із частинами першої і другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
А у частині першій статті 4 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 376, 381- 384, 390, 391 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09.12.2021.

Головуючий                        Судді