ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2021 р.                                     Справа №910/6914/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Пашкіної С.А. 

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.
представники сторін згідно з протоколом судового засідання
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021
у справі №910/6914/21 (суддя Маринченко Я.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Веско"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 318 393,90 грн,
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Веско" (далі - ПАТ "Веско") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") штрафу за прострочення терміну доставки вантажу в розмірі 318 393,90 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 318 393,90 грн штрафу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 775,91 грн.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що оскаржуване судове рішення, на думку відповідача, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, апелянт зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, про те, що строк позовної давності щодо вимог по справі не сплинув.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/6914/21. Справу призначено до розгляду 02.09.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 задоволено клопотання АТ "Укрзалізниця" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 31.08.2021 по справі №910/6914/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Гаврилюк О.М., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/7185/21 та призначено до розгляду 21.10.2021.
В судовому засіданні 21.10.2021 представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення.
Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Проте, явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, про поважність причин неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу на адресу суду не надходило.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вислухавши пояснення представника відповідача, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 20.11.2019 по 25.11.2019 АТ "Укрзалізниця", згідно з перевізними документами (накладними): №52652401, №52668068, №52668043, №52677184, №52677176, №52677150, №52677119, №52677101, №52680683, №52672698, №52672706, №52669694, №52668050, №52682556, №52698446, №52695574, №52698438, №52709532, №52709482, №52713708, №52713690, №52695566, №52695517, №52695533, №52726312, №52726296, №52726338, №52721974, №52717238, №52715844, №52715836, №52726304, №52737194 прийнято до перевезення по станції Дружківка Донецької Залізниці вантаж - глина кислототривка та вогнетривка не поіменована в алфавітному порядку. Станція призначення - Чорноморська Одеської залізниці, відстань перевезення - 969 км.
Як вбачається з копій вказаних залізничних накладних, відправником вантажу в них зазначений позивач, який в свою чергу наділений правом на пред`явлення претензії та позову; накладні містять відомості про дату відправлення вантажу та дату прибуття вантажу; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, прострочено термін доставки вантажу у вказаних вагонах зі станції відправлення на 4 і більше діб, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею у розмірі 30% від провізної плати.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 909 ЦК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Згідно з приписами частин 1, 2 статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо), відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів, згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Частиною 1 статті 919 ЦК України встановлено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина 1 статті 313 ГК України).
Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів; б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; г) інші нормативні документи.
Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Пунктом 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Відповідно до пункту 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження, внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (пункт 41 Статуту), у разі перевезення вантажною швидкістю, залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок. 
Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (пункт 2.1 правил).
Згідно з пунктом 2.4 наведених правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).
Пунктом 2.10 Правил визначено, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.
Згідно зі статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом.
Відповідно до пункту 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:
-           10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;
-           20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;
-           30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.
Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.
За умовами пункту 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції, в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.
Судом встановлено, що позивачем у наданому до суду розрахунку штрафу відповідно до залізничних накладних №52652401, №52668068, №52668043, №52677184, №52677176, №52677150, №52677119, №52677101, №52680683, №52672698, №52672706, №52669694, №52668050, №52682556, №52698446, №52695574, №52698438, №52709532, №52709482, №52713708, №52713690, №52695566, №52695517, №52695533, №52726312, №52726296, №52726338, №52721974, №52717238, №52715844, №52715836, №52726304, №52737194 зазначено прострочення строків доставки вантажу більше 4 діб.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунки штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу в вагонах (за вказаними залізничними накладними) є обґрунтованими, так як здійснені з урахуванням Правил, в тому числі з урахуванням відстані доставки, кількості повних діб доставки вантажу та провізної плати (відповідно до розрахунку штрафу, долученого позивачем до позовної заяви).
Крім того, судова колегія вважає обґрунтованою відмову місцевого господарського суду в задоволенні клопотання про зменшення заявленого до стягнення штрафу на 80%.
В той же час, задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд зазначив, що закінчення строку позовної давності припало на строк періоду карантину, який на даний час продовжено, у зв`язку з цим строк позовної давності щодо вимог по даній справі не сплинув, в силу пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Згідно з частиною 1 статті 258 ЦК України для окремих вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Частиною 5 статті 307 ГК України, яка кореспондується з частиною 4 статті 909 та статтею 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 136 Статуту позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, яким передбачено також і шестимісячний строк для пред`явлення претензії, з визначенням певних умов, обставин, підстав та строку його обмеження.
Отже, статті 134, 136 Статуту є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу позовної давності за позовами про відшкодування збитків внаслідок недостачі вантажобагажу.
Господарський кодекс України прийнятий 16.01.2003 і набрав чинності з 01.01.2004, і статтею 315 цього Кодексу передбачено певні особливості обчислення позовної давності за договором перевезення; він також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення позовної давності.
Статтею 315 Господарського кодексу України передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення.
Відтак положення статей 134, 136 Статуту слід застосовувати у системному зв`язку з положеннями статті 315 ГК України таким чином, що позовна давність починає свій перебіг з дня одержання відповіді на пропозицію позивача або з дня закінчення строку, встановленою частиною 3 статті 315 ГК України для відповіді на пропозицію. Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності у розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (частини 2 та 3 статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд від 18.06.2021 у справі №910/11949/20.
Отже, шестимісячний строк для пред`явлення даного позову до АТ "Укрзалізниця" має обраховуватись упродовж 6 місяців, після спливу 45-ти денного строку, передбаченого для пред`явлення претензії та 45-ти денного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями статті 315 ГК України та статей 134, 136 Статуту, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, враховуючи дати видачі вантажу, відповідно до вищезазначених накладних, шестимісячний термін для пред`явлення позовних вимог сплив у серпні 2020 року.
Відповідно до положень пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
В той же час, як зазначалось вище, початок перебігу строку пов`язується з закінченням строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (частини 2, 3 статті 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.
Слід також зазначити, що пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень ГК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Стаття 315 ГК України не підпадає під перелік статей, строки яких продовжено на строк дії карантину. Отже, до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Беручи до уваги, що позивач звернувся до суду 28.04.2021, тобто поза межами строку позовної давності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення 318 393,90 грн штрафу не підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/6914/21 підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/6914/21 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2021 у справі №910/6914/21 скасувати. Постановити нове.
3. Відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Веско" (84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Індустріальна, будинок 2; ідентифікаційний код 00282049) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) 7 163 (сім тисяч сто шістдесят три) грн 85 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріали справи №910/6914/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 27.10.2021.

Головуючий суддя                                                                      Л.Г. Сітайло           

Судді                                                                                          О.М. Гаврилюк

                                                                                          С.А. Пашкіна