УХВАЛА

05 жовтня 2021 року  
Київ
справа №420/5813/21
адміністративне провадження №К/9901/34822/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.
перевірив касаційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року в адміністративній справі №420/5813/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та  скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
20 вересня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслано засобами поштового зв`язку 17.09.2021).
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в якому просили:
визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 01.02.2021 про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 01.02.2021 р. про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради від 01.02.2021 р. про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської Ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради від 01.02.2021 р. про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської Ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на користь ОСОБА_2 суму судового збору за подання адміністративного позову за платіжним дорученням №ПН795 від 23.03.2021 року у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).
Стягнуто з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за платіжним дорученням №ПН770 від 23.03.2021 року у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп). 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень - змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на положення Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ № 1077 від 22.11.2012.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року - залишено без змін.
Оскаржуючи вказані судові рішення, скаржник вказав на наявність підстав, викладених у пункті   3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Оскаржуючи судові рішення відповідач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування абз.2 пункту 5 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 321 (в редакції Постанови КМУ № 399 від 13.05.2020) стосовно того, що підставою для використання дачних і садових будинків як житло, зокрема для реєстрації місця проживання, є Рішення про переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки. Скаржник вказує, що з 29.05.2020 (набрання чинності Постанови КМУ № 399 від 13.05.2020) для реєстрації місця проживання в дачному чи садовому будинку, який було переведено у жилий будинок, особі до органу реєстрації необхідно подавати документи про право власності на зазначений будинок та рішення місцевої ради про переведення дачного чи садового будинку, що відповідає державним будівельним нормам, у жилий будинок.
Крім того, скаржник вказує на наявність значного суспільного інтересу та виняткового значення для Департаменту, оскільки реєстрація місця проживання позивачів за адресою дачного будинку без відповідного рішення про переведення такого будинку у житловий на підставі визнання його придатним для постійного проживання фактично означає визнання такого будинку житловим, а отже нівелює визначені законом повноваження виконавчого комітету Одеської міської ради, який уповноважений приймати відповідне рішення про переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки (п.п.«в» п.2 ч.5 ст.328 КАС України).    
Також, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Так,  у зв`язку із змінами в законодавстві саме рішення про переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, відтепер є підставою для використання такого будинку як житлового, зокрема і для здійснення реєстрації місця проживання, що свідчить про нетотожність обставин справ, що вже були розглянуті Верховним Судом за подібними правовідносинами та цієї справи.   
Щодо посилання заявника на пункт «г» частини п`ятої статті 328 КАС України (суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково) як на підставу касаційного оскарження, Суд зазначає таке.
За змістом частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Крім того, із змісту положення частини другої статті 12 КАС України вбачається, що в порядку спрощеного позовного провадження можуть розглядатися не лише справи незначної складності, але й інші справи, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.
Отож, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).
У цій справі суд першої інстанції не відносив її до категорії малозначних справ, та урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на пункт «г» частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник не виклав обставин, які свідчили б про необхідність розгляду її за правилами загального позовного провадження.
Таким чином, оскаржуючи судові рішенні у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач довів наявність виняткових обставин, передбачених підпунктами «а», «в » пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких судові рішення у цій справі підлягають касаційному оскарженню.
Також, відповідач у касаційній скарзі обґрунтував наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що вказані обставини підлягають перевірці, а тому наявні обставини для відкриття касаційного провадження у вказаній справі.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 329, 330, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року в адміністративній справі №420/5813/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та  скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду матеріали справи №420/5813/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання протиправним та  скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     В.Е. Мацедонська
                                                                                                    Н.В. Шевцова