РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року
м. Рівне

Справа № 572/1851/20
Провадження № 22-ц/4815/1086/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді – Шимківа С. С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.
секретар судового засідання – Шептицька С.С.

учасники справи за первісним позовом: 
позивач       – ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

учасники справи за зустрічним позовом: 
позивач       – ОСОБА_2 ,
відповідач –  ОСОБА_1 ,

учасники справи за позовами третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: 
позивачі       –  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на додаткове рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року про розподіл судових витрат (ухвалене у складі судді Березня Ю.В.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення частки у спільному майні, визнання права власності на частину квартири та позовами третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частини квартири,-
в с т а н о в и в :
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення частки у спільному майні, визнання права власності на частину квартири задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 у власність 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_2 у власність 7/10 частини квартири АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
У задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири відмовлено.
 Додатковим рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково.
Доповнено резолютивну частину рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року у справі № 572/1851/20 абзацом шостим наступного змісту:
"Стягнути з ОСОБА_1 на користь до ОСОБА_2 9272 (дев`ять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 81 коп. понесених судових витрат". 
17 червня 2021 року  ОСОБА_1 подав до Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу на додаткове рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року. 
У поданій апеляційній скарзі не погоджується із розміром судового збору, який визначений місцевим судом до стягнення, а також заперечує щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат понесених нею на правничу допомогу.
З наведених міркувань просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та вирішити питання розподілу витрат на правову допомогу за результатами розгляду основної апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання судових витрат.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 вищевказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У поданій заяві, представник ОСОБА_2 просить стягнути витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в суді у розмірі 14 000 грн. та 2635,85 грн. судового збору. 
На підтвердження факту надання правничих послуг та понесення вказаних судових витрат покликається на квитанцію від 19 жовтня 2020 року про сплату судового збору та надає: договір про надання правничої допомоги №134/20 від 7 серпня 2020 року, акт про надання правничої допомоги №1 від 26 жовтня 2020 року, що підтверджує обсяг наданих послуг та меморіальні ордери від 27 жовтня 2020 року на загальну суму 8100 гривень.
Таким чином, факт здійснення  ОСОБА_2 оплати правничих послуг підтверджується на суму 8100 грн.. Решта суми, яка заявлена до стягнення, документально не підтверджена.
Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, апеляційний суд приходить до переконання, що надані представником ОСОБА_2  докази про понесення нею судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8100 грн. є достатніми, допустимими і достовірними, а такий розмір витрат на оплату послуг адвоката - обґрунтованим, доведеним і співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, розміром позовних вимог, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).
Також апеляційний суд погоджується із розрахунками місцевого суду щодо розподілу між сторонами судового збору у розмірі пропорційному до задоволення позовних вимог.
При цьому, судова колегія зауважує, що у поданій на додаткове рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вирішити питання розподілу витрат на правову допомогу за результатами розгляду основної апеляційної скарги, тобто його апеляційної скарги на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 квітня 2021 року, яка була залишена апеляційним судом без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін. 
Разом з цим, прохальна частина апеляційної скарги на додаткове рішення не містить будь-яких вимог щодо перерозподілу між сторонами судового збору.
Враховуючи наведене, а також те, що в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 фактично просив здійснити розподіл правничих витрат за результатами апеляційного перегляду справи по суті, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги на додаткове рішення суду. 
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -
 п о с т а н о в и в  :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а додаткове рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 31 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 08 жовтня 2021 року.

       Головуючий суддя                                                         Шимків С.С.
       Судді:                                                                               Ковальчук Н.М.
                                                                        
Хилевич С.В.