УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/197/20
Провадження № 22-ц/4820/1600/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г. 

за участю учасників справи: прокурора Веселовської О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2021 року (суддя Семенюк В.В.) у цивільній справі за позовом заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест», товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еко-Граунд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – товариство з обмеженою відповідальністю «Форк», ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки,
в с т а н о в и в :
У грудні 2019 року заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави, звертаючись до суду з вказаним позовом, а пізніше змінивши предмет позову, зазначав, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20905-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер: 6822484100:02:003:0385, та передано у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. 
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.10.2017 №5576 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та 29.10.2017 зареєстровано за ТОВ «Форк».
ТОВ «Форк» об`єднало земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер: 6822484100:02:003:0385, з іншими земельними ділянками та було створено земельну ділянку з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0531, площею 88 га. На підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2017 ТОВ «Форк» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0531, площею 88 га ОСОБА_2 , після чого земельна ділянка, кадастровий номер 6822484100:02:003:0531 площею 88 га, за заявою ОСОБА_2 була поділена на дві земельні ділянки площею по 44 га кожна із кадастровими номерами: 6822484100:02:003:0532 та 6822484100:02:003:0533, що підтверджується інформаційними довідками №194247822 від 21.12.2019 та №194247624 від 21.12.2019.
05.01.2018 державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок із кадастровими номерами 6822484100:02:003:0532 та 6822484100:02:003:0533. На підставі акту приймання-передачі майна від 13.03.2018 ОСОБА_2 вніс до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» земельні ділянки з кадастровими номерами: 6822484100:02:003:0532 та 6822484100:02:003:0533 по 44 га кожна. 
На даний час земельні ділянки з кадастровими номерами: 6822484100:02:003:0532 та 6822484100:02:003:0533 по 44 га кожна, на підставі договору оренди землі від 20.03.2018 перебуває в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд». 
Наказ ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20905-СГ підлягає визнанню недійсним, оскільки ОСОБА_1 незаконно отримав у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер 6822484100:02:003:0385, для ведення особистого селянського господарства, так як вже мав у власності на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області від 27.07.2017 №10-13347/15-17-СГ (право зареєстровано 03.10.2017) земельну ділянку площею 1,861 га, кадастровий номер: 3221288400:07:013:0001, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Світильнівської сільської ради Броварського району Київської області та використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки даного виду використання. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 не мав права на отримання зазначеної земельної ділянки у власність, в подальшому земельна ділянка ним була відчужена поза волею її власника - держави, в силу ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати це майно у її набувача – ТОВ «Зарус-Інвест». 
У зв`язку з цим позивач, враховуючи наявність орендних відносин між ТзОВ «Зарус-Інвест» та ТзОВ «Агро-Еко-Граунд», та що без припинення права оренди ТзОВ «Агро-Еко-Граунд» на спірну земельну ділянку неможливо повернути державі земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0385 у державну власність, просив суд визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20905-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,00 га, кадастровий номер: 6822484100:02:003:0385, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради (Китайгородської сільської ради) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та витребувати у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0385, загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради (Китайгородської сільської ради) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20905-СГ від 17.10.2017 ОСОБА_1 .
       Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2021 року позов заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – ТОВ «Форк», ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, задоволено.
Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20905-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,00 га, кадастровий номер: 6822484100:02:003:0385, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.
Витребувано у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0385, загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурацій, що була передана відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20905-СГ від 17.10.2017 ОСОБА_1 . 
Повернуто Хмельницькій обласній прокуратурі 3842,00 грн. надмірно сплачених судових витрат.
Стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь Хмельницької обласної прокуратури у відшкодування витрат по оплаті судового збору по 960,50 грн. з кожного.
Не погоджуючись з цим рішенням, ТОВ «Зарус-Інвест» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині витребування у ТОВ «Зарус-Інвест», ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області земельної ділянки з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0385, загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20905-СГ від 17.10.2017 ОСОБА_1 , ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь ТОВ «Зарус-Інвест» судові витрати.
Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.
Посилається на те, що відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» право на подання позовної заяви в порядку представництва інтересів держави в суді надається керівнику органу прокуратури, а в разі його відсутності – першому заступнику або одному із заступників керівника. Позовна заява підписана прокурором, який не підтвердив свої повноваження на ведення справи в суді, тому мають місце підстави для залишення цієї заяви без розгляду. 
Крім того, прокурором не дотримано порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», для здійснення представництва інтересів держави в суді та не доведено неспроможність Держгеокадастру як органу, що реалізовує державну політику у спірних правовідносинах, на звернення до суду з відповідним позовом. 
Крім того, за доводами апеляційної скарги, оскільки на момент звернення прокурора з позовом до суду земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0385 припинила своє існування як об`єкт цивільних прав, відповідний кадастровий номер скасований, реєстраційний розділ закрито, та на неї був накладений арешт у кримінальному провадженні, то підстави для витребування у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» цієї ділянки на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відсутні. 
До того ж спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні Державного підприємства радгоспу «Колодіївський» і не може бути витребувана на користь Держгеокадастру.
Апелянт також наголошує, що у ТОВ «Агро-Еко-Граунд» відсутнє право власності на оскаржувані земельні ділянки, адже останнє користується вказаними земельними ділянками на підставі договорів оренди землі. Відтак, пред`явлення позову до ТОВ «Агро-Еко-Граунд» є неналежним способом захисту та виключає можливість задоволення такого позову.
У відзиві на апеляційну скаргу Кам`янець-Подільська окружна прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2021 року залишити без змін.
Щодо правомірності підписання позовної заяви позивач зазначає, що апелянтом безпідставно ототожнено правовий статус особи, яка представляє конкретну юридичну особу (у цивільних правовідносинах на підставі відповідних до закону статутів, положень тощо) та прокурора, який здійснює представництво інтересів держави відповідно до ст. 131-1 Конституції України.
Представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб інтереси не залишились незахищеними. Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.
На рахунок інших доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах законів є аргументи апелянта щодо відсутності земельної ділянки з кадастровим номером 6822484100:02:003:0385 як об`єкта цивільних прав на момент звернення прокурора до суду з позовом. Апелянтом залишено поза увагою той факт, що об`єднання чи поділ земельних ділянок не є їх знищенням чи будь-якою іншою підставою для припинення права власності, вичерпний перелік яких передбачено ст. 346 ЦК України. Ідентифікувати земельну ділянку власник може за координатами, межами та конфігурацією, дані щодо яких наявні у затверджених відповідно до наказів ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області проєктах землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , а також в архівному розділі Державного земельного кадастру. Вибуття з володіння власника земельної ділянки поза його волею та заволодіння нею іншою особою дає право власнику за рішенням суду отримати захист, який передбачає визнання належності власнику спірного майна та повернення йому цього майна у володіння.
Не ґрунтуються на вимогах закону також твердження апелянта щодо відсутності підстав для витребування земельної ділянки до моменту вирішення питання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні.
У відзиві також зазначено, що при встановленні підстав для витребування власником земельної ділянки у набувача, наявні також підстави для такого її витребування і від особи, якій вона передана в оренду набувачем, тобто ТОВ «Агро-Еко-Граунд», яке є незаконним володільцем. 
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастр у Хмельницькій області вважає апеляційну скаргу ТОВ «Зарус-Інвест» такою, що підлягає задоволенню.
Зазначає, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-20905-СГ від 17.10.2017 дійсно суперечить ч. 4 ст. 116 ЗК України, однак, вина управління відсутня, оскільки саме суб`єкт звернення ( ОСОБА_1 ) вів в оману, вказавши, що не скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 
Щодо витребування спірної земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, то законодавством не передбачено витребування земельної ділянки, яка існувала до об`єднання, оскільки такого об`єкта цивільних прав на час розгляду судової справи не існує, тому неможливо витребувати неіснуючий об`єкт цивільних прав.
Разом з тим, метою прийняття законного рішення суду є відновлення правовідносин, які існували до порушення закону, тобто до відведення земельної ділянки в приватну власність з порушенням ст. 116 ЗК України. Тому відповідач вважає, що скасування права власності та оренди співвідповідачів на земельну ділянку і документів, які передували цьому, є достатніми заходами для відновлення порушеного права держави, оскільки земельна ділянка до її неправомірного відведення не була зареєстрованою в Державному земельному кадастрі за будь-яким кадастровим номером взагалі.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 р. №22-20905-СГ затверджено документацію землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер: 6822484100:02:003:0385, та передано у власність для ведення особистого селянського господарства (а. с. 10). 
На підставі зазначеного наказу 27.10.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. 
На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.10.2017 №5576 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та 29.10.2017 зареєстровано за ТОВ «Форк».
Дані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, довідка №168417590 від 29.05.2019 (а. с. 12-13).
Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом об`єднання земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0385, утворено земельну ділянку з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0531, площею 88 га, яке здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 01.11.2017, розробленої ТОВ «Інститут землеустрою «Право на землю», за заявою ТОВ «Форк». 
ТзОВ «Форк», на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2017, серія та номер 4921, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., відчужило земельну ділянку з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0531, площею 88 га, ОСОБА_2 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.12.2017, індексний номер: 38738808, номер запису про право власності 23943953, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1402535568224), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 194247422 від 21.12.2019 (а. с. 19-20).
Після цього земельна ділянка кадастровий номер 6822484100:02:003:0531, площею 88 га, за заявою ОСОБА_2 була поділена на дві земельні ділянки площею по 44 га кожна із кадастровими номерами: 6822484100:02:003:0532 та 6822484100:02:003:0533, що підтверджується інформаційними довідками №194247822 від 21.12.2019 та №194247624 від 21.12.2019 (а. с. 21-22, 23-24).
05.01.2018 державним реєстратором КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Панасюк Н.К. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок площею по 44 га кожна, кадастрові номери 6822484100:02:003:0533 та 6822484100:02:003:0532, що підтверджується довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а. с. 21-24).
ОСОБА_2 на підставі акту приймання-передачі майна від 17.03.2018 вніс до статутного капіталу ТОВ «Зарус-Інвест» земельні ділянки з кадастровими номерами: 6822484100:02:003:0533 (площею 44 га) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради, Старокостянтинівського району, Хмельницької області Савченко М.Д. від 17.03.2018, індексний номер 40166481, відповідно, номер запису про право власності 25293043, інформаційна довідка №194247822 від 21.12.2019 та 6822484100:02:003:0532 (площею 44 га) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Подільський реєстраційний центр» Сахновецької сільської ради, Старокостянтинівського району, Хмельницької області Савченко М.Д. від 17.03.2018 р., індексний номер 40166445, відповідно, номер запису про право власності 25292692, інформаційна довідка №194247624 від 21.12.2019 (а. с. 21-22, 23-24).
На даний час земельні ділянки з кадастровими номерами: 6822484100:02:003:0533 (площею 44 га) та 6822484100:02:003:0532 (площею 44 га) на підставі договору оренди землі від 20.03.2018 перебуває в оренді ТОВ «Агро-Еко-Граунд», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а. с. 21-24).
Судом не встановлено, що відбулося виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, фактично та юридично відбулася заміна двох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх двох документах. Залишилися попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема не відбулося зміни їх цільового призначення, розташування тощо.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що реалізація повноважень Гу Держгеокадастру у Хмельницькій області має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Тому на стадії погодження розробленого проєкту землеустрою, яке здійснювалось ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, останнє повинно було перевірити розроблений проєкт на відповідність вимогам законів, в тому числі ч. 4 ст. 116, п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, і лише в разі встановлення такої відповідності його погоджувати.
Земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0385 вибула з власності держави поза волею її власника - держави.
Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. 
Суд дійшов висновку про те, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 № 22-20905-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером: 6822484100:02:003:0385, прийнятий з порушенням вимог ч. 4 ст. 116, ч. 1 ст. 121 ЗК України та є незаконним, а в силу ч. 1 ст. 387, ч. 1 ст. 388 ЦК України держава вправі витребувати спірну земельну ділянку яка була набута у порядку безоплатної приватизації від ТзОВ «Зарус -Інвест», як добросовісного набувача та ТзОВ «Агро-Еко-Граунд», як орендаря.
Щодо відсутності земельної ділянки, як об`єкта цивільного права суд зазначив, що земельна ділянка із кадастровим номером 6822484100:02:003:0385, площею 2,00 га, яка була об`єднана до земельної ділянки площею 88 га з кадастровим номером 6822484100:02:003:0531 та поділена на дві земельні ділянки площею по 44 га кожна із кадастровими номерами: 6822484100:02:003:0532 та 6822484100:02:003:0533, яка була створена за рахунок об`єднання земельних ділянок, в тому числі, і спірної земельної ділянки, вибула із володіння держави поза її волею. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб, зокрема шляхом витребування таких земельних ділянок у відповідача за правилами ст. 388 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах щодо оцінки створення нового майна викладений у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі №6-1213цс16., у постанові ВП ВС від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц.
Щодо представництва інтересів держави прокурором, суд зазначив, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало відповідні повноваження у Хмельницькій області, скасування оспорюваного наказу не узгоджується із інтересами Держгеокадастру, а сам орган не наділений повноваженнями самостійно скасувати наказ, звернутись з позовом до суду за скасуванням наказу.
Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, позбавлене можливості звернутися при виконанні покладених на нього функцій до суду з метою захисту інтересів держави шляхом пред`явлення відповідного позову, набуваючи статусу відповідача у даній цивільній справі, поєднання в одній особі позивача та відповідача, як сторін цивільного процесу, нормами ЦПК України не передбачено та суперечить самій суті таких засад цивільного судочинства як змагальність сторін та диспозитивність, передбачених ст. ст. 12, 13 ЦПК України.
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, щодо наказу Держгеокадастру, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом ч.ч. 1, 3, 4 ст. 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
В силу п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що громадяни та юридичні особи як суб`єкти права можуть набувати земельні ділянки державної або комунальної власності у приватну власність. Приватизація земельних ділянок здійснюється за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах установлених законом розмірів.
Безоплатна передача громадянам земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності понад розміри, визначені ст. 121 ЗК України, та більше одного разу по кожному виду використання заборонена. Для ведення особистого селянського господарства громадяни можуть приватизувати земельну ділянку у розмірі, що не перевищує 2,0 га.
Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав та інтересів.
Правовий акт індивідуальної дії може бути визнаний судом недійсним (незаконним), якщо він суперечить нормам чинного законодавства, порушує права та інтереси інших осіб або держави.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в порушення вимог закону одержав у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га більше одного разу.
За таких обставин місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що наказ від 17.10.2017 №22-20905-СГ, прийнятий Головним Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області із порушенням вимог ч. 4 ст. 116, ч. 1 ст. 121 ЗК України та є недійсним.
Доводи апеляційної скарги не спростовують цього висновку суду.
Щодо витребування земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» слід вказати про таке.
Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
За змістом ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
В силу ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпоряджання майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.
Названі норми чинного законодавства визначають право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним.
Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога власника про витребування належного йому майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза її волею. При цьому між власником і володільцем майна (добросовісним набувачем) не повинно існувати жодних юридичних відносин.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
У разі відсутності волі власника на вибуття з його володіння земельних ділянок власник із застосуванням указаних правових норм вправі заявити вимоги про витребування спірних земельних ділянок від кінцевих набувачів.
При цьому право власника на витребування свого нерухомого майна (земельних ділянок) від добросовісних набувачів не може заперечуватися виникненням обтяження цього майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Також власник вправі витребувати земельні ділянки й у тому випадку, коли вони були поділені та/або об`єднані добросовісним набувачем. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року (справа №367/2022/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 незаконно набув право власності на земельну ділянку державної власності з кадастровим номером 6822484100:02:003:0385 і незаконно розпорядився нею поза волею держави.
Оскільки ТОВ «Зарус-Інвест» придбало спірну земельну ділянку в особи, яка не мала права відчужувати її, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ця ділянка може бути витребувана у ТОВ «Зарус-Інвест» як добросовісного набувача.
Ті обставини, що спірна земельна ділянка була об`єднана з іншими земельними ділянками, внаслідок чого утворилася нова земельна ділянка, якій присвоєно інший кадастровий номер, і обтяжена в рамках кримінального провадження, можуть бути перешкодою для захисту права державної власності на землю.
Посилання ТОВ «Зарус-Інвест» на неможливість витребування у нього спірної земельної ділянки не відповідають закону та фактичним обставинам справи.
Висновки суду першої інстанції не суперечать правовим позиціям Верховного Суду.
Твердження ТОВ «Зарус-Інвест» про перебування земельної ділянки з кадастровим номером 6822484100:02:003:0385 у постійному користуванні Державного підприємства радгоспу «Колодіївський», у зв`язку з чим ця ділянка не може бути витребувана на користь держави, є необґрунтованими.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірне представництво прокурором інтересів держави в суді апеляційний суд вказує на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Таким законом є Закон №1697-VII «Про прокуратуру».
За змістом ст. 1 вказаного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Згідно з ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції на час звернення прокурора з позовом до суду) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»).
Із положень ч. 3 ст. 56 ЦПК України слідує, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Як передбачено ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини 4 статті 185 ЦПК України визначено, що заява повертається, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 56 ЦПК України).
ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (справа «Менчинська проти Росії», заява №42454/02, рішення від 15 січня 2009 року, п. 35).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
Прокурор здійснює представництво законних інтересів держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) якщо такий орган відсутній.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен належним чином обґрунтувати, а суд перевірити підстави для звернення прокурора до суду.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор допускається до участі у справі та набуває відповідного статусу учасника процесу. У випадку відсутності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави суд повертає йому подану заяву.
При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року (справа №587/430/16-ц) не виключила, що у разі нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави відповідний суб`єкт владних повноважень може виступати відповідачем у справі, а прокурор, у такому випадку, набуває процесуального статусу позивача.
У справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, прокурор обґрунтував своє звернення до суду тим, що Держгеокадастр як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, незаконно відчужив земельну ділянку державної власності. При цьому Держгеокадастр не вжив заходів до виявлення та усунення вказаного порушення закону, а відповідно до приписів Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) не вправі здійснювати заходи державного контролю (нагляду), які у подальшому можуть бути підставою для звернення до суду з позовом, і самостійно скасувати наказ, на підставі якого особа набула право власності на земельну ділянку.
Звернення прокурора до суду з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання безоплатної передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності. Окрім того, суспільний інтерес полягає у поверненні земельної ділянки у розпорядження держави, що є умовою реалізації функцій держави з забезпеченням громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей усіх громадян використати своє право на приватизацію землі.
Суд першої інстанції погодився з такими підставами для звернення прокурора до суду та відкрив провадження у справі (ухвала від 13 січня 2020 року).
Дії суду відповідають правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 5 листопада 2020 року (справа №910/21377/17), від 28 вересня 2020 року (справа №924/768/18), від 21 вересня 2020 року (справа №924/779/18), від 3 вересня 2020 року (справа №924/802/18), від 2 вересня 2020 року (справа №924/817/18).
На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи характер і суспільну значущість спірних правовідносин, прокурор належним чином обґрунтував підстави для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави. До того ж, у справі відсутні докази порушення прокурором порядку звернення до суду, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».
Посилання ТОВ «Зарус-Інвест» на незаконність здійснення прокурором представництва інтересів держави не відповідає закону та фактичним обставинам справи.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у прокурора повноважень на підписання позовної заяви та ведення справи в суді апеляційний суд зазначає, що ЗУ «Про прокуратуру» визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Як уже зазначалося вище, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором. Окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.
Статтею 13 ЗУ «Про прокуратуру» встановлено повноваження керівника окружної прокуратури, до яких, зокрема, належить представництво окружної прокуратури у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями. У разі відсутності керівника окружної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник окружної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника окружної прокуратури.
В силу ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про прокуратуру» прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.
Згідно з ч. ч. 1, 6 (п. 1) ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
Із положень ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про прокуратуру» слідує, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів держави в суді, реалізація якої здійснюється через систему органів прокуратури в порядку вчинення процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави.
Під час здійснення представництва інтересів держави в суді прокурор має право звертатися до суду з позовом, а саме підписувати та пред`являти цей позов до розгляду.
Заступник керівника окружної прокуратури наділений правом подання позовної заяви на виконання прокуратурою функцій щодо представництва інтересів держави в суді у порядку, передбаченому ст. 56 ЦПК України.
Разом із тим, у зносинах окружної прокуратури як юридичної особи з органами державної влади та місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, у тому числі якщо окружна прокуратура виступає самостійним позивачем у справі, її інтереси може представляти лише керівник, а у його відсутність – заступник керівника.
З матеріалів справи вбачається, що прокурором заявлено позов до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «Форк», ТОВ «Зарус-Інвест» і ТОВ «Агро-Еко-Граунд» у порядку здійснення представництва інтересів держави в суді.
Отже, прокурор наділений повноваженнями на підписання такої позовної заяви, подання її до суду та ведення справи в суді.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не мав таких повноважень, є безпідставними, оскільки ТОВ «Зарус-Інвест» помилково ототожнило правовий статус особи, яка представляє окружну прокуратуру як юридичну особу в адміністративно-господарських правовідносинах, і прокурора, який здійснює представництво інтересів держави в суді.
Посилання ТОВ «Зарус-Інвест» на постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року (справа №819/198/17) і від 27 травня 2020 року (справа №819/478/17) слід відхилити з огляду на те, що зазначені справи стосуються правовідносин, в яких заступник керівника регіональної прокуратури, підписуючи позови, діяв від імені органу прокуратури як юридичної особи, а не реалізовував конституційну функцію представництва інтересів держави.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про її обґрунтованість, а стосуються переоцінки доказів.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зарус-Інвест» залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Повне судове рішення складено 8 грудня 2021 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк