ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4091/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 листопада 2021 року                                                                  м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного   управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просила:
-          визнати протиправними дії відповідача щодо застосування при призначенні їй пенсії за віком у 2020 році показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2014-2016 роки та неврахуванні страхового стажу і заробітку за період з 01.01.2004 по 30.04.2007;
-          зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 01.05.2020 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, за 2017-2019 роки, та з врахуванням страхового стажу і заробітку за період з 01.01.2004 по 30.04.2007.   
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимог чинного законодавства, відповідачем при призначенні їй пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не було враховано до страхового стажу і заробітку період роботи позивача з 01.01.2004 по 30.04.2007.   Крім того, застосування при розрахунку її пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.05.2020 показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2014-2016 роки є безпідставним, оскільки такий показник мав бути врахований за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 р. адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 03.11.2021.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та з 01.05.2020 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
З 14.11.2001 по 30.04.2020, позивач отримувала пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу». Для обчислення пенсії ОСОБА_1 відповідачем врахована заробітна плата за періоди роботи з 01.06.1992 по 31.05.1997 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.12.2003, яка визначена із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (а.с. 25-27).
З метою перевірки правильності проведеного відповідачем розрахунку пенсії, позивач 20.01.2021 звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області з відповідною заявою (а.с. 17).
Так, листом від 19.02.2021, ГУПФУ в Чернігівській області повідомило, що за документами пенсійної справи пенсія призначена та виплачується відповідно до чинного законодавства. З питання проведення перерахунку пенсії з включенням до страхового стажу за періоду роботи з 2004 по 2007 роки запропоновано звернутись до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФУ в Чернігівській області або за допомогою онлайн сервісу (а.с. 18-19).
Натомість, позивач зазначає, що відповідно до інформації, викладеної відповідачем у вказаному листі, вона звернулась до сервісного центру для вирішення питання про перерахунок її пенсії з врахуванням страхового стажу та заробітку за період з 2004 по 2007 роки. Однак, у здійсненні будь-яких дій позивачу було відмовлено та повідомлено, що всі питання щодо нарахування пенсії вирішує тільки ГУПФУ в Чернігівській області для чого їй необхідно подати відповідну заяву та надано її зразок (а.с. 20).
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 05.03.2021 повторно звернулась до відповідача із заявою для вирішення питання про перерахунок її пенсії (а.с. 21).
Проте, листом від 07.04.2021, ГУПФУ в Чернігівській області повідомлено, що при переведенні позивача на інший вид пенсії встановлено показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення їй попереднього виду пенсії. З питання проведення перерахунку пенсії з включенням до страхового стажу періоду роботи з 2004 по 2007 роки позивачу повторно запропоновано звернутись до відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФУ в Чернігівській області або за допомогою онлайн сервісу (а.с. 22).
Вважаючи вказану відмову пенсійного органу протиправною, позивач звернулась до суду з позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що, в даному випадку, відбулось не переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону, з урахуванням чого, для призначення пенсії у 2020 позивачу має застосовуватися показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, а саме 2017-2019 роки. Також, період роботи позивача з 01.01.2004 по 30.04.2007, має бути врахований до її страхового стажу, а заробіток, отриманий позивачем за даний час, повинен бути врахований для обчислення пенсії, а відповідачем вимоги чинного законодавства не виконано, що призвело до зменшення розміру пенсії позивача при проведенні її розрахунку з 01.05.2020.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, позивач із заявою встановленого зразка щодо вирішення питання про проведення перерахунку пенсії із включенням до страхового стажу періоду роботи з 2004 по 2007 рік не зверталась, протокол про відмову у відповідному обчисленні ГУПФУ в Чернігівській області не приймався. У частині задоволення вимог про перерахунок пенсії позивачу із застосуванням показника середньої місячної заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при переведенні позивача на інший вид пенсії встановлено показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (чинний но момент призначення пенсії позивачу з 14.11.2001), визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.
Згідно з приписами статті 37 Закону України «Про державну службу», було встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.
Так, частиною першою статті 9 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:      1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 10 Закону № 1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно змісту частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Тож, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV, регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, а тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто, таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що позивач отримувала пенсію за віком саме відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше, на що, цілком обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, адже, у позивача відбулось не переведення позивача з одного виду пенсії на інший в межах дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону. Тобто, у позивача наявне право на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017-2019 роки.
          Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 24 Закону           № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Так, статтею 40 Закону № 1058-IV, передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що у період з 01.01.2004 по 30.04.2007, позивач працювала в Чернігівському структурному підрозділі українського фінансово-економічного інституту у формі Товариства з обмеженою відповідальністю. Згідно із довідкою форми ОК-5, протягом вказаного періоду роботодавцем за позивача сплачувались страхові внески у розмірі, не менше мінімального (а.с. 23-24), з огляду на що, вказаний період роботи позивача має бути врахований до її страхового стажу. Також заробіток, отриманий позивачем за даний час, повинен бути врахований для обчислення пенсії.
Апелянт наголошує на тому, що позивач із заявою встановленого зразка для вирішення питання про проведення перерахунку її пенсії із включенням до страхового стажу періоду з 2004 по 2007 рік не зверталась, протокол про відмову у відповідному обчисленні ГУПФУ в Чернігівській області не приймався, тому наведені вимоги є передчасними, а права позивача не були порушені пенсійним органом, що свідчить про відсутність спору в цій частині.
Однак, колегія суддів вважає вказані доводи сторони відповідача помилковими, адже ГУПФУ в Чернігівській області вимоги чинного законодавства в цій частині не виконано (врахування періоду 01.01.2004 по 30.04.2007), що призвело до зменшення розміру пенсії позивача при проведенні її розрахунку з 01.05.2020.
Позивач наголошує на тому, що відповідач здійснив механічну помилку, не врахувавши в загальну пенсію за віком загальний стаж та заробітну плату, тому, вона була вимушена звернутися із заявою до відповідача про виправлення зазначеної помилки та врахувати вказаний стаж та заробітну плату з моменту призначення мені загальної пенсії за віком.
У своїй відповіді Відповідач вказав: «З питання проведення перерахунку пенсії з добавленням страхового стажу за період роботи з 2004 по 2007 роки пропонуємо вам звернутися до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління за адресою: вул. Івана Мазепи, буд. 19,          м. Чернігів» (від 19.02.2021 № 1069-447/Х-02/8-2500/21).
Позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 2, де інспектор Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області їй повідомив, що в сервісному центрі вони не мають будь-яких повноваження приймати заяви від громадян та вирішувати зазначені питання, а позивач повинна написати письмову заяву до головного офісу відповідача за адресою: вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, після чого, надано бланк-зразок (бланк зразок, отриманий з сервісного центру в матеріалах справи). Позивач наголошує, що її знову відправили до місця попереднього звернення.
05.03.2021 року позивач подала письмову заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за адресою: вул. П`ятницька,  буд. 83-А, м. Чернігів (як зазначено в сервісному центрі), проте, 07.04.2021 року вона отримала відповідь від відповідача, в якій було зазначено: «З питання проведення перерахунку пенсії з добавленням страхового стажу за період роботи з 2004 по 2007 роки пропонуємо вам звернутися до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління за адресою: вул. Івана Мазепи, буд. 19, м. Чернігів» (від 07.04.2021 року № 3342-3505/Х-02/8-2500/21).
Беручи до уваги порушення вимог Закону, що встановлено вище, а також те, що всі установи, зазначені відповідачем, відмовилися розглядати заяву позивача, перенаправляючи до попередніх установ та будівель, де їй вже було відмовлено у розгляді заяви з аналогічних підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджуються неодноразові звернення позивача, як до відповідача так і до сервісного центру для вирішення спірного питання, яке так і не було розглянуте. Внутрішні не узгоджені дії між установами відповідача, не можуть впливати на права позивача. 
Отже, позивні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного  управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                           О.М. Ганечко

Судді                                                                                                        В.В. Кузьменко

                                                                                                             Я.М. Василенко