СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року                             м. Харків                        справа №922/2102/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого 	Попков Д.О. 	
суддів 	Стойка О.В., Пелипенко Н.М. 	
секретар судового засідання 	 Лутаєва К.В. 	
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу 	 Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича, м.Харків 	
на рішення господарського суду 	 Харківської області 	
ухвалене 	11.08.2021р. (повний текст підписано 12.08.2021р.) у м. Харкові 	
у справі 	№922/2102/21 (суддя Ольшанченко В.І.) 	
за позовом 	Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича, м.Харків 	
до 	Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків 	
про 	стягнення 23411,76грн. 	

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:
1. Фізична особа-підприємець Гнєзділов Віктор Іванович, м. Харків (далі – Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Південна залізниця», м. Харків (далі – Відповідач) з вимогами про стягнення 23411,76грн. неправомірно стягнутих коштів (у тому числі 1678,35грн. інфляційної індексації та 633,01грн. 3% річних), які виникли під час отримання вантажу на залізничній станції Харків-Балашовський. Також просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4800,00грн.
2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.06.2021р. було відкрито провадження у справі №922/2102/21 та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
3. У перебігу розгляду справи Позивач своєю заявою про уточнення позовних вимог (а.с.а.с.173-177) просив стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» 23411,76грн., з яких: 21100,40грн. безпідставно набутих коштів (збору за зберігання вантажу), 1678,35грн. інфляційної індексації та 633,01грн. 3% річних, нарахованих за період з 26.08.2020р. до 28.04.2021р. Також просив стягнути з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4800,00грн.
4. Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.08.2021р. (повний текст підписано 12.08.2021р.) у справі №922/2102/21 у задоволені позовних вимог Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича було відмовлено повністю.
5. Означене рішення суду обґрунтоване тим, що спірні нарахування в сумі 21100,40грн. зроблені Відповідачем та списані з особового рахунку Позивача у філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» на підставі укладеного сторонами договору №2831775 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 06.03.2020р., Правил користування вагонами і контейнерами, виданих на підставі ст.ст.119-126 Статуту залізниць України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №113 від 25.02.1999р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №165/3458 від 15.03.1999р., Правил видачі вантажів виданих на підставі ст.ст.35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту залізниць України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №862/5083 від 24.11.2000р., Правил зберігання вантажів виданих на підставі ст.ст.12, 46 Статуту залізниць України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №866/5087 від 24.11.2000р., Правил обслуговування залізничних під`їзних колій виданих на підставі ст.ст.12, 64-77 Статуту залізниць України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №875/5096 від 24.11.2000р., Правил розрахунків за перевезення вантажів виданих на підставі ст.62 Статуту залізниць України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №864/5085 від 24.11.2000р., Правил користування вагонами і контейнерами виданих на підставі ст.ст.119-126 Статуту залізниць України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №113 від 25.02.1999р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №165/3458 від 15.03.1999р. та іншими нормативно-правовими актами.
Відтак, враховуючи, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним, суд дійшов висновку, що списані Відповідачем з Позивача кошти в сумі 21100,40грн. не є безпідставно набутими, що зумовило також відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної індексації та 3% річних.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:
6. Фізична особа-підприємець Гнєзділов Віктор Іванович, не погодившись з ухваленим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 11.08.2021р. у справі №922/2102/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також апелянт просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8300,00грн. (4800,00грн. витрати понесені у суді першої інстанції, 3500,00грн. витрат понесені у суді апеляційної інстанції).
7. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, формальне та неякісне з`ясування судом обставин справи, прийняття рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, внаслідок чого не були з`ясовані суттєві обставини, що мають значення для справи:
7.1. дійшовши висновку, що спірне майно (грошові кошти) набуто Відповідачем в порядку виконання договірних зобов`язань, суд не зазначив пункту договору №2831775 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 06.03.2020р. та не навів зміст такого припису, тоді як механізм нарахування та стягнення збору за зберігання вантажу таким договором не визначаються, а визначається спеціальними нормативно-правовими актами;
7.2. факт відсутності належної фіксації затримки вагонів з боку перевізника внаслідок чого Відповідач набув майно (грошові кошти) без належних для того правових підстав, досліджений не був, допустимі докази дотримання приписів Правил користування вагонами і контейнерами та Правил зберігання вантажів Акціонерним товариством «Українська залізниця» щодо фіксації затримки вагонів з вантажем на станції призначення понад встановлений термін безкоштовного зберігання Відповідачем до матеріалів справи не надавались, а судом не витребовувались, тобто суттєві обставини справи, що впливають на правильність її вирішення з`ясовані судом не були;
7.3. місцевим судом не надано правової оцінки доводам Позивача стосовно порушення Відповідачем порядку списання спірних коштів (безпідставно набутого майна), оскільки можливості стягнення коштів в односторонньому порядку, без згоди користувача послуг залізничного транспорту, діюче законодавство України не передбачає.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:
8. Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що збір за зберігання вантажу у розмірі 21100,40грн. було нараховано та списано залізницею з рахунків Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича правомірно, тоді як означені обставини були повно досліджені судом першої інстанції.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:
9. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 08.09.2021р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. і Пелипенко Н.М.
10. Ухвалою від 17.09.2021р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №922/2102/21, а ухвалою від 04.10.2021р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судова колегія не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.
11. Враховуючи викладене в п.п.9, 10 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Пелипенко Н.М. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.
12. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
13. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 06.03.2020р. між Фізичною особою-підприємцем Гнєзділовим Віктором Івановичем (Замовник) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (Перевізник) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №2831775 шляхом приєднання до розміщеного на вебсайті залізниці типового договору (договір з додатками - а.с.а.с.17-52), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажних вагонів для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.
13.1. Означений договір до матеріалів справи учасниками надано не було, однак сторони не заперечують факт укладання такого договору від 06.03.2020р. на умовах, викладених на вебсайті Відповідача.
13.2. У п.1.4 договору встановлено, що надання послуг за ним може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.
Договір є публічним договором, за яким Перевізник взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п.1.5 договору).
13.3. Згідно з п.3.4 договору, Замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами Перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих Замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від Замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від Перевізника (далі – плата за користування власними вагонами Перевізника).
13.4. Відповідно до п.7.4 договору, у випадку задоволення грошових вимог (претензій) Замовника, Перевізник має право відобразити відповідні грошові суми на особовому рахунку Замовника в якості попередньої оплати. Належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів Замовника щодо відображення Перевізником в особовому рахунку використання Замовником коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення – внесення відповідних змін до особового рахунку Замовника про зарахування коштів на нього.
14. Як вбачається з відповіді залізниці №71Ю-04-11/319 від 03.11.2020р. (а.с.а.с.53, 54) на адвокатський запит від 15.10.2020р., 22.08.2020р. о 17:15год. на станцію Харків-Балашовський на адресу одержувача - Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича прибував вантаж «щебінь гранітний, не поіменований в алфавіті» у власних вагонах Перевізника №61863957, №60365582, №62253208, №61539243, №63007454, №67149633, №66172032, №60348620, №63835086, №66790163 за накладною від 19.08.2020р. №32873150 Хайчнорин П-Зах. - Харків-Балашовський Півд. 
14.1. 22.08.2020р. об 19:00год. означені вагони були подані на місця загального користування під вивантаження, що підтверджується пам`яткою на подавання вагонів №1029 від 22.08.2020р. (а.с.135). Вивантаження вантажів на станції Харків-Балашовський одержувач - Фізична особа-підприємець Гнєзділов Віктор Іванович здійснював на місцях загального користування, оскільки не має власної під`їзної колії по цій станції. Вивантаження здійснювалося засобами вантажоодержувача.
14.2. 24.08.2020р. об 17:50год. було вивантажено вагони №67149633, №63007454, №61539243, №62253208, №60365582, №61863957, що підтверджується повідомленням про закінчення вантажних операцій №1201 від 24.08.2020р. (а.с.129) та пам`яткою про забирання вагонів №1309 від 24.08.2020р. (а.с.132), а 25.08.2020р. о 04:00год. були вивантаженні ще вагони №60348620, №63835086, №66172032, що підтверджується повідомленням про закінчення вантажних операцій №1203 від 25.08.2020р. (а.с.128) та пам`яткою про забирання вагонів №1311 від 25.08.2020р. (а.с.133).
15. З відповіді на адвокатський запит також вбачається, що 22.08.2020р. о 19:25год. на станцію Харків-Балашовський на адресу одержувача - Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича прибув вантаж «щебінь» у власних вагонах Перевізника №№63150072, 63150213, 62912985 за накладною від 19.08.2020р., №43053552 Крюків-на-Дніпрі – Харків-Балашовський та «відсів гранітний кам`яний» у вагонах №63398812, №60864055 за накладною від 19.08.2020р. №43053560 Крюків-на-Дніпрі – Харків-Балашовський.
15.1. 22.08.2020р. о 21:20год. вагони №63398812, №62912985, №63150213, №63150072, №60864055 подані на місця загального користування під вивантаження, що вбачається з пам`ятки на подавання №1031 від 22.08.2020р. (а.с.136).
15.2. 25.08.2020р. об 15:00 було вивантажено вагони №63398812, №60864055, що підтверджується повідомленням про закінчення вантажних операцій №1207 від 25.08.2020р. (а.с.136), а 25.08.2020р. о 21:50 було вивантажено вагони №62912985, №63150213, №63150072, що підтверджується повідомленням про закінчення вантажних операцій №1215 від 25.08.2020р. (а.с.128) та пам`яткою про забирання вагонів №1323 від 25.08.2020р. (а.с.131).
16. З матеріалів справи вбачається, що за фактичне зберігання вантажів вантажовласника - Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича на місцях загального користування станції Харків-Балашовський понад встановлений термін безкоштовного зберігання, останньому були нараховані та стягнені платежі за накопичувальними картками за формою ФДУ-92: №25081515 від 26.08.2020р. на суму 12756,90грн. без ПДВ та №26081522 від 25.08.2020р. на суму 8343,50грн. без ПДВ (а.с.а.с.56, 57).
Накопичувальна картка №25081515 від 25.08.2020р. була підписана електронним цифровим підписом Гнєзділова Віктора Івановича (ЕЦП Гнєзділов В.І.), тоді як накопичувальна картка №26081522 ним підписана не була, про що станцією складено акт №4714 від 26.08.2020р. (а.с.55).
17. Відповідно до наявних в матеріалах справи переліків №20200825 від 25.08.2020р. та №20200826 від 26.08.2020р. (а.с.а.с.58, 59) нараховані платежі з урахуванням 20% ПДВ в односторонньому порядку були стягнуті з особового рахунку Позивача у філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця».
18. Вважаючи, що списання залізницею нарахованих платежів відбулося незаконно, Позивач звернувся з претензією №04/11-2020 від 04.11.2020р. (а.с.а.с.117, 118) до «Служби комерційної роботи та маркетингу» регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якій просив перерахувати йому неправомірно стягнуті кошти у розмірі 20133,00грн.
19. Відповідно до протоколу оперативного розбору від 10.11.2020р., підписаного заступником начальника Харківської дирекції залізничних перевезень Лісовим К.М. (а.с.а.с.121-123), претензію №04/11-2020 від 04.11.2020р. було розглянуто на оперативній нараді та відмовлено у її задоволенні, постановлено, зокрема, про правомірність стягнення коштів за накопичувальними картками №25081515 від 26.08.2020р. та №26081522 від 25.08.2020р. Філією «ЦТЛ» спільно із регіональною філією «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця», про що листом №ЦТЛ-19/2012 від 17.12.2020р. (а.с.а.с.119, 120) повідомлено Фізичну особу-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича.
20. Вказані в п.п.13-19 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.
21. Враховуючи неповернення залізницею неправомірно, на думку Позивача,  стягнутих з нього коштів у розмірі 20133,00грн. за зберігання вантажу, останній звернувся до господарського суду з позовними вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» про стягнення 21100,40грн. безпідставно набутих коштів (збору за зберігання вантажу) та нарахованих на них 1678,35грн. інфляційної індексації та 633,01грн. 3% річних за період з 26.08.2020р. до 28.04.2021р.
22. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, Статуту залізниць України та Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №644 від 21.11.2000р.

VІ. Оцінка апеляційного суду:
23. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України правомірність і обґрунтованість  задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.
24. Сутність розглянутого місцевим судом спору полягає у примусовому спонуканні Відповідача до виконання кондикційних зобов`язань – повернення безпідставно набутих коштів, а саме 21100,40грн. збору за зберігання вантажу, а також нарахованих на них за період з 26.08.2020р. до 28.04.2021р. 1678,35грн. інфляційної індексації та 633,01грн. 3% річних.
25. Так, виходячи з обраного Позивачем способу судового захисту та обґрунтування необхідності стягнення з Відповідача неправомірно нарахованого та отриманого збору за зберігання вантажу в місцях загального користування під вивантаження в сумі 21100,40грн. (яка являється базою для нарахування похідних вимог за ст.625 Цивільного кодексу України про стягнення інфляційної індексації та 3% річних), предметом доказування для Позивача та встановлення/оцінки суду є сукупність умов для виникнення кондиційних зобов`язань за ст.1212 Цивільного кодексу України, яка передбачає одночасну сукупність трьох елементів:
- збільшення (набуття) майна у набувача (або збереження такого майна) з одночасним зменшенням майна у потерпілого у відповідному розмірі (або не збільшення такого майна);
- збільшення (збереження) майна у набувача за рахунок потерпілого;
- первісна відсутність правових підстав для збільшення (збереження) майна у набувача, або відпадіння таких підстав у подальшому (як у розглядуваному випадку стверджує Позивач).
26. Своєю чергою, беручи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, останні виникли на підставі договору №2831775 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 06.03.2020р., що сторонами не заперечується.
Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
27. Таким чином, беручи до уваги природу укладеного сторонами договору №2831775 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 06.03.2020р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів Господарського та Цивільного кодексів України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України та інших підзаконних нормативно-правових актів. Так, ч.5 ст.306 Господарського кодексу України передбачає регламентацію умов перевезення вантажів, серед іншого, транспортними статутами.
Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.
28. Пунктом 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
28.1. Відповідно до п.п.8-10 Правил користування вагонами і контейнерами №113 від 25.02.1999р., у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.
28.2. Згідно з приписами п.п.4, 5 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000р., термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п.46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.
За змістом п.8 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000р., збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).
29. Своєю чергою, апеляційний суд зазначає, що урегульованість умовами договору №2831775 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 06.03.2020р. між сторонами правовідносин з перевезення, тобто договірний характер цих правовідносин, у тому числі стягнення збору за зберігання вантажу, про неправомірність якого зазначає Позивач та який спонукає Відповідача повернути в судовому порядку, виключає обґрунтованість кваліфікації його вимог в порядку ст.ст.1212, 1214 Цивільного кодексу України. Так, положення п.2.1.4., 2.1.5. договору передбачають оплатність як послуг Перевізника, так і його витрат, пов`язаних з затримками вагонів, вантажів та контейнерів з причин, що не залежали від Перевізника  - шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.
Посилання Позивача на застосовність/регламентацію спірних правовідносин положеннями Правил користування вагонами і контейнерами, Правил видачі вантажів виданих, Правил зберігання вантажів, Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, Правил розрахунків за перевезення вантажів, Правил користування вагонами і контейнерами, прийнятими у відповідності до Статуту залізниць України, жодною мірою не спростовує договірного характеру правовідносин сторін. Більш того, вказані нормативні акти передбачають, що правовідносини між перевізником та Позивачем як замовником виникають саме на підставі договору, що узгоджується з приписами ст.908 Цивільного кодексу України.
30. Судова колегія звертає увагу Скаржника, що ані первісна редакція позовної заяви, ані уточнена позовна заява не містила аргументів відносно відсутності акту загальної форми як єдиного належного доказу затримки вагонів понад встановлені строки безоплатного зберігання – відповідний аргумент з`явився лише в апеляційній скарзі, що зумовлює неспроможність претензій про не витребування відповідних доказів судом у світлі приписів ст.ст.13, 14 Господарського процесуального кодексу України. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, у сторін немає розбіжностей між собою щодо фактичних відомостей про дати/час подання вагонів під вивантаження та повідомлення про закінчення вантажних операцій, що дозволило визначити всі параметри розрахунків належної до стягнення суми боргу за зберігання вантажів, адже будь-яких доказів затримки вагонів з вини перевізника Позивачем не надано, та про відповідні обставини не заявлено.
Наведена в суді першої інстанції аргументація безпідставності нарахування збору фактично зведена до неправомірного ототожнення встановленого ст.46 Статуту залізниць добового строку безкоштовного зберігання вантажу із граничним строком зберігання і вивезення вантажів вантажовласниками, визначеними у п.2 Правил зберігання вантажів.
31. Доводи апеляційної скарги про неправомірність дій Відповідача з одностороннього списання коштів стосується виключно суми 8343,50грн. за накопичувальною карткою №26081522 від 26.08.2020р., адже накопичувальна картка №25081515 від 25.08.2020р. на суму 12756,90грн. містить ЕЦП Гнєзділова Віктора Івановича. Водночас, питання щодо правомірності таких дій та можливості стягнення з Відповідача відповідних коштів не підлягає вирішенню із застосуванням кондикційного способу захисту, тим більше, що у п.7.4 договору сторони узгодили, що належним способом захисту в судовому порядку прав та інтересів Замовника щодо відображення Перевізником в особовому рахунку використання Замовником коштів (провізних платежів, неустойки, відшкодування збитків, інших), є відновлення становища, яке існувало до їх порушення – внесення відповідних змін до особового рахунку Замовника про зарахування коштів на нього.
32. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича  залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.
33. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 11.08.2021р. (повний текст підписано 12.08.2021р.) у справі №922/2102/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 11.08.2021р. (повний текст підписано 12.08.2021р.) у справі №922/2102/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Фізичної особи-підприємця Гнєзділова Віктора Івановича, м. Харків.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.11.2021р.          

Головуючий, суддя-доповідач                                                Д.О. Попков

Суддя                                                                                            О.В. Стойка  

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко  

Надіслано судом до ЄДРСР – 10.11.2021р.