ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16378/21                                             Головуючий у І інстанції – Клименчук Н.М.
                                                                                                   Суддя-доповідач – Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.,        
                                                   суддів:                  Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, в якій просив:
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.11.2019 за № 775 «Про притягнення до матеріальної відповідальності посадових службових осіб військової частини НОМЕР_1 » та наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.11.2019 за № 759 «Про результати службового розслідування».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року повернуто позовну заяву.
Не погодившись з ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі вказано про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивач не міг своєчасно подати позовну заяву до суду у зв`язку із перебуванням у районі проведення операції Об`єднаних Сил із здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується копіями довідок військової частини НОМЕР_1 та витягів з наказів військової частини НОМЕР_1 .
Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з ч. 2 ст. 312 КАС України, якою, зокрема, передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суддя суду першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що недоліки, визначені в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року щодо строку звернення до адміністративного суду Позивачем не усунуто.
Так, спірним питанням у межах спірних правовідносин, є зокрема, поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
Суддя суду першої інстанції визнаючи неповажними причини пропуску строку вказав, що Позивачем не повідомлено обставин, які перешкоджали звернутись із позовом до суду з 01.03.2021 у встановлений законодавством місячний строк.
Крім того, суддя суду першої інстанції звертає увагу, що в період з 12.09.2019 по 01.03.2021 Позивач не безперервно перебував у районі проведення операції Об`єднаних Сил та не повідомив про обставини, які перешкоджали зверненню до суду у періоди, коли Позивач не перебував у районі проведення операції Об`єднаних Сил.
Колегія суддів погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Так, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом 09 червня 2021 року.
Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.11.2019 за № 775 «Про притягнення до матеріальної відповідальності посадових службових осіб військової частини НОМЕР_1 » та наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.11.2019 за № 759 «Про результати службового розслідування».
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач в період: з 12.09.2019 по 02.01.2020, з 09.01.2020 по 20.02.2020, з 26.02.2020 по 06.05.2020, з 16.06.2020 по 26.06.2020, з 03.08.2020 по 09.09.2020, з 02.11.2020 по 25.12.2020, з 18.01.2021 по 01.03.2021 перебував у районі проведення операції Об`єднаних Сил із здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується копіями довідок військової частини НОМЕР_1 та витягів з наказів військової частини НОМЕР_1 .
Так, рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
При застосуванні строків звернення до адміністративного суду слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. У такому випадку суд у триваючих правовідносинах має вирішити питання захисту прав позивача у межах строку звернення до адміністративного суду.
Як зазначено Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшла висновку про те, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
За таких обставин Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
З матеріалів справи вбачається, що встановлений КАС України строк звернення до адміністративного суду переривався на період перебування Позивача у районі проведення операції Об`єднаних Сил із здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.
Проте, позовну заяву до суду направлено засобами поштового зв`язку 09.06.2021, тобто більше ніж через три місяці після завершення періоду перебування Позивача у зазначеному районі проведення операції Об`єднаних Сил (01.03.2021).
Крім того, в період з 12.09.2019 по 01.03.2021 Позивач не безперервно перебував у районі проведення операції Об`єднаних Сил та не повідомив про обставини, які перешкоджали зверненню до суду у періоди, коли Позивач не перебував у районі проведення операції Об`єднаних Сил.
Отже, Позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про хід службового розслідування та документів, прийнятих за його результатами.
Крім того, представнику Позивача - адвокату Гончарову М.С. на його адвокатський запит від 18 липня 2020 року кадровим центром Сухопутних військ Збройних Сил України було повідомлено листом від 11 вересня 2020 року про оскаржувані накази.
Отже, Позивачу було відомо про оскаржувані ним накази ще 11 вересня 2020 року, а з позовною заявою до суду звернувся 09 червня 2021 року, тобто після закінчення встановленого КАС України строку звернення до адміністративного суду.
Позивач в апеляційній скарзі також посилається на те, що він скористався своїм правом на оскарження та звернувся із відповідною скаргою на адресу Командування Сухопутних Військ Збройних Сил України. У відповідь 11 травня 2021 року він отримав листа від 20.04.2021 за № 116/9/кц/6731 про те, що у задоволенні скарги відмовлено і відповідно оскаржувані наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.11.2019 за № 775 «Про притягнення до матеріальної відповідальності посадових службових осіб військової частини НОМЕР_1 » та наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.11.2019 за № 759 «Про результати службового розслідування» залишено без змін.
Проте, копія листа від 20.04.2021 відсутня в матеріалах справи та не була додана до апеляційної скарги.
З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки Позивачем не повідомлено обставин, які перешкоджали звернутись із позовом до суду у встановлений законодавством місячний строк, з чим погоджується колегія суддів.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала судді суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      Є.І. Мєзєнцев 

                                                                                                      В.В. Файдюк