УХВАЛА

14 грудня 2021 року 
м. Київ
справа №  923/1094/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий),  Колос І.Б. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Шевчик О.Ю.,

учасники справи:
позивач - акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
представник позивача - Орел С.С., адвокат (довіреність від 09.04.2020 № 14-115),
відповідач - акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль",
представник відповідача - Колганова Юлія Михайлівна, адвокат (ордер від 22.09.2021 № 1018325),

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
на рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2021 (головуючий суддя Сулімовська М.Б.) 
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 (головуючий Діброва Г.І., судді: Принцевська Н.М. і Ярош А.І.)
у справі № 923/1094/20
за позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі- Компанія)
до акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (далі- Товариство)
про стягнення 100 677 321,95 грн.
За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд
ВСТАНОВИВ:
Компанія звернулась до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства про стягнення 100 677 321,95 грн, з яких 83 843 439,63 грн основної заборгованості, 9 482 172,54 грн пені, 4 150 360,66 грн 3% річних, 3 201 349,12 грн інфляційних витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання Товариством взятих на себе зобов`язань за договором постачання природного газу від 24.10.2018 № 1637/18-ТЕ-33 (далі - Договір) у частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого Компанією природного газу, що і стало підставою для нарахування штрафних санкцій та інфляційних втрат.
Рішенням господарського суду Херсонської області від 08.04.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Компанії 83 843 439,63 грн основної заборгованості, 4 741 086,27 грн пені, 4 150 360,66 грн 3% річних, 3 179 186,44 грн інфляційних втрат. У задоволенні решти позову відмовлено. 
Рішення суду попередньої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку з неналежним виконання Товариством взятих на себе зобов`язань за Договором у нього виникла перед Компанією заборгованість, на яку остання правомірно нарахувала пеню, 3% річних та інфляційні втрати. При цьому, здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку про невірність такого розрахунку, а тому задовольнив позовні вимоги частково. Крім того, з огляду на матеріальний стан Товариства, неспівмірність заявленої до стягнення пені, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, а також те, що нарахування та стягнення з Товариства 3% річних та інфляційних втрат компенсує Компанії негативні наслідки, пов`язані з порушенням Товариством умов Договору, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Товариства, викладеного у відзиві на позовну заяву, та зменшення загальної суми заявленої до стягнення пені на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини першої статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) на 50 %.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021  рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2021 змінено, шляхом викладення його резолютивної частини у такій редакції:
"Позовні вимоги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон про стягнення 83 843 439,63 грн основної заборгованості, 9 482 172,54 грн пені, 4 150 360,66 грн 3% річних, 3 201 349,12 грн інфляційних витрат задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (73036, м.Херсон, Бериславське шосе, буд.1, код ЄДРПОУ 00131771) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077720) 83 843 439,63 грн основної заборгованості, 4 741 086, 27 грн пені, 4 150 360,66 грн 3 % річних,                      3 201 349,12 грн інфляційних втрат, 735 700,00 грн судового збору.
В іншій частині рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2021 у справі № 923/1094/20 залишити без змін".
Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що:
- суд першої не здійснив перерахунку "інфляційних втрат" з урахуванням того, що нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється саме з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, та не врахував правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 26.06.2020 у справі                                 № 905/21/19, а тому розрахунок зроблений судом є помилковим;
- розрахунок інфляційних втрат, зроблений Компанією є арифметично вірним та відповідає вимогам до нарахування інфляційних втрат з урахуванням висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19;
- судом першої інстанції було помилково визначено розмір судового збору, який належить до стягнення з Товариства відповідно до задоволених позовних вимог, оскільки при зменшенні судом розміру правомірно нарахованої пені, судовий збір, сплачений Компанією, відшкодовується у повному обсязі.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій у частині зменшення розміру пені, Компанія звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на те, що судами при прийнятті оскаржуваних рішень не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах, які прийняті у інших справах, у частині застосування статті 233 ГК України, статей 549-552, 599, 625 ЦК України, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення, яким у цій частині задовольнити позовні вимоги. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди в оскаржуваних рішеннях не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові, яка прийнята у справі № 908/1453/14, у частині застосування статті 233 ГК України, статей 549-552, 599, 625 ЦК України у подібних правовідносинах.
Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Перевіривши матеріали справи та касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження з огляду на таке.
За приписами пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Компанія у касаційній скарзі посилається на те що суди в оскаржуваних рішеннях не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові, які прийнята у справі № 908/1453/14, у частині застосування статті 233 ГК України, статей 549-552, 599, 625 ЦК України у подібних правовідносинах.
При цьому під час підготовки справи до розгляду Верховним Судом було проаналізовано зміст судових рішень прийнятих у справі № 908/1453/14 та встановлено, що у вказаній справі були прийняті рішення відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин на підставі поданих сторонами доказів. 
Тобто у зазначеній справі судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
Що ж до визначення подібності правовідносин, то Верховний Суд враховує правову позицію, викладену в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду (справи № 305/1180/15-ц, № 922/2383/16, № 757/31606/15-ц).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
Отже, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що подібність правовідносин визначається за їхніми елементами, зокрема суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин.
Також Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Водночас самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено), покладається на скаржника.
Що ж до посилань Компанії у касаційній скарзі на постанову Вищого господарського суду України від 08.04.2015 у справі № 902/1568/14, то таким посилання Верховним Судом не надається правова оцінка, оскільки відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. Тобто процесуальним законодавством передбачено неврахування судом висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові саме Верховного Суду, а не Вищого господарського суду України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Керуючись статтею 234 та пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України, Касаційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В :
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Херсонської області від 08.04.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі                                № 923/1094/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                              І. Булгакова
Суддя                                                                                                              І. Колос
Суддя                                                                                                             Б. Львов