П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7231/21	

Категорія: 106030000          Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 18.06.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі –в/ч) НОМЕР_1 про:
-          визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року, з врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації – січня 2008 року, а також з огляду на вже проведену виплату у період до 01 січня 2016 року та по рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №1540/5127/18 у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з метою відновлення порушених прав, порушених бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду (справа №1540/5129/18), в результаті чого рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в/ч НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. На виконання зазначеного рішення в серпні 2019 року в/ч НОМЕР_1 здійснила нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 38 328,90 грн., застосувавши базовий місяць – березень 2014 року. На думку позивача, вказана виплата проведена неправильно, так як базовим місяцем повинен бути – січень 2008 року. У зв`язку із цим 28 грудня 2020 року позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 із листом, в якому просив зробити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 01 березня 2018 року з врахуванням базового місяця для нарахування індексації – січень 2008 року, враховуючи проведену виплату з 01 січня 2016 року. Однак, отримав негативну відповідь, що зумовило його звернутись за судовим захистом із даним позовом.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що спірний період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року охоплюється вирішеним судом спором по справі №1540/5129/18. У разі незгоди позивача з порядком виконання рішення, то такий спір не може бути вирішено шляхом пред`явлення нового позову, а є питанням судового контролю. Крім того, позивач проходив службу у в/ч НОМЕР_2 , яка зарахована на фінансове забезпечення з 01 січня 2015 року, про що свідчить лист фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі Командування ВМС ЗСУ) від 02 січня 2015 року №154/24/2-4, а отже до цього часу відповідач по відношенню до позивача взагалі не мав ніякого відношення. Щодо періоду з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідач зазначив, що діяв у межах фінансового ресурсу та згідно роз`яснень Міністерства соціальної політики України щодо порядку проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, а також джерел для його фінансування.
Крім того, відповідач зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 (далі – Постанова №1013) визначено місяць підвищення тарифних ставок (окладів) – січень 2016 року, з якого у подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. Так, окладі військовослужбовців були підвищені за рахунок збільшення грошового забезпечення за грудень 2015 року, виплаченого в січні 2016 року. При цьому до внесення вищевказаних змін до законодавства про індексацію грошового забезпечення діяли норми, які визначали, що базовим місяцем обчислення індексу споживчих цін для індексації заробітної плати вважався місяць прийняття на роботу або місяць підвищення заробітної плати.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, базовий місяць – січень 2008 року.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення в повному обсязі з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в цих періодах, базовий місяць - січень 2008 року, задоволено частково.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належну індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по грудень 2015 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що твердженням суду першої інстанції про те, що він не може зобов`язати відповідача визначити певний місяць як базовий (в даному випадку січень 2008 року), оскільки дане питання належить до виключної компетенції відповідача не є правомірним, оскільки судовий спір між позивачем та відповідачем виник саме на підставі невиплати ОСОБА_1 належної грошової індексації грошового забезпечення з застосуванням у розрахунках базового місяця січень 2008 року, тому саме до компетенції суду належить визначення базового місяця для нарахування належної індексації грошового забезпечення.
Крім того, апелянт зазначає, що лист фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил ЗСУ від 02 січня 2015 року №154/24/2-4, свідчить про те що позивач перебував на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01 січня 2015 року. Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 12 листопада 2010 року №590 "Про затвердження положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України" командиру в/ч НОМЕР_1 належить з 01 січня 2015 року зарахувати на фінансове забезпечення в/ч НОМЕР_2 . Тому саме в/ч НОМЕР_1 вчинила протиправну бездіяльності щодо не нарахування позивачу належної індексації грошового забезпечення.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 та наказом начальника Генерального штабу – Головнокомандувача ЗСУ від 28 серпня 2018 року №471 звільнений у запас, а наказом Командування ВМС ЗСУ від 06 вересня 2018 №172 – виключений зі списків особового складу Командування ВМС ЗСУ.
02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про надання довідки про розмір невиплаченої індексації грошового забезпечення.
02 жовтня 2018 року на заяву ОСОБА_1 командиром в/ч НОМЕР_1 надано відповідь, згідно якої повідомлено, що індексація грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а тому за період з 01 січня 2016 року по 06 вересня 2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась.
02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01 січня 2016 року по 06 вересня 2018 року; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 06 вересня 2018 року.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі №1540/5129/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вищезазначене судове рішення набрало законної сили та на його виконання в серпні 2019 року в/ч НОМЕР_1 здійснила нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 38 328,90 грн., застосувавши базовий місяць – березень 2014 року. На думку позивача, вказана виплата проведена неправильно, так як базовим місяцем повинен бути – січень 2008 року. 
У зв`язку із цим 28 грудня 2020 року позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 з листом, в якому просив зробити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 01 березня 2018 року з врахуванням базового місяця для нарахування індексації – січень 2008 року, враховуючи проведену виплату в періоді з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Листом від 05 січня 2021 року №17 в/ч НОМЕР_1 повідомила позивачу, що останнє підвищення грошового забезпечення відбулося у березні 2014 року, а тому індексація виплачена за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця – березень 2014 року.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спірний період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року не може становити предмет спору позивача із в/ч НОМЕР_2 , оскільки в цьому періоді між даними учасниками фактично не було жодних спірних правовідносин, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині пред`явлені безпідставно.
Суд першої інстанції зазначив, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність очікувань позивача отримати нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у періоді з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.
Поряд із тим, суд першої інстанції вказував, що як вбачається з вищенаведених положень Порядку №1078 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлення місяця підвищення (базового місяця) належить до компетенції відповідного суб`єкта владних повноважень. Суд не має повноважень визначати базовий місяць та суму індексації грошового забезпечення. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. Проте у даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не може зобов`язати відповідача визначити певний місяць як базовий (в даному випадку січень 2008 року), оскільки дане питання належить до компетенції відповідача та є передчасним.
Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у цій частині позовних вимог, в даному випадку, є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2015 року по грудень 2015 року.
Колегія суддів частково погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Щодо спірного питання щодо нарахування інкасації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач у вищезазначений період проходив службу у в/ч НОМЕР_2 , яка зарахована на фінансове забезпечення відповідача – в/ч НОМЕР_1 з 01 січня 2015 року, що підтверджується листом фінансово-економічного управління Командування ВМС ЗСУ від 02 січня 2015 року №154/24/2-4 (а.с.41), а отже до цього часу в/ч НОМЕР_1 не здійснювала жодних нарахувань військовослужбовцям, які проходили військову службу у в/ч НОМЕР_2 .
Зокрема, відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 12 листопада 2010 року №590 "Про затвердження положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України" командиру в/ч НОМЕР_1 належить з 01 січня 2015 року зарахувати на фінансове забезпечення в/ч НОМЕР_2 ; до 10 січня 2015 року надати до фінансово-економічного управління Командування ВМС ЗСУ фінансово-планові документи.
Предмет спору – це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Відповідно ст. 9 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. При цьому за ст. 10 вказаного Закону індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.
Тобто, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року не може бути предметом спору позивача із в/ч НОМЕР_2 , оскільки в цьому періоді між даними учасниками фактично не було жодних спірних правовідносин, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині пред`явлені безпідставно.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги довід апеляційної скарги, яким вимагається встановити базовим місяцем індексації грошового забезпечення для періоду з січня 2015 року по грудень 2015 року – січень 2008 року, зважаючи на те, що дана вимог є передчасною, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача у цій частині позовних вимог, в даному випадку, є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2015 року по грудень 2015 року.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.