УХВАЛА

30 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 360/3115/20
адміністративне провадження № К/9901/34806/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
судді-доповідача - Бевзенка В.М.,
суддів:                     Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі № 360/3115/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач), у якому просила:
- визнати бездіяльність відповідача щодо непризначення позивачці пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, протиправною з 03.07.2020;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.07.2020 № 121130002011 про відмову у призначенні пенсії позивачці;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачеві пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 02.07.2020 та виплатити недоотримані суми пенсії з 02.07.2020.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.10.2020, позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021, апеляційну скаргу відповідача на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі № 360/3115/20 повернуто.
У свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, повторно оскаржило рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 у справі № 360/3115/20.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021, відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про поновлення строку на апеляційне оскарження і як наслідок, відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області оскаржило його у касаційному порядку та, зокрема, зазначає, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, але наведені управлінням підстави для поновлення строку є поважними.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив таке.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини 3 статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Так, при постановленні оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції вказав, що наведені апелянтом підстави порушення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не є поважними.
Також, апеляційний суд зазначив, що набуття статусу правонаступника не створює нових прав, оскільки правонаступник продовжує користуватися тими самими правами, що мала особа, яку він замінив.
Суд погоджується з таким висновком Першого апеляційного адміністративного суду з огляду на таке.
За приписами частини 1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо, зокрема, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Судом встановлено, що первісний відповідач двічі звертався до Першого апеляційного адміністративного суду із апеляційної скаргою на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.10.2020. 
Проте, ухвалами Першого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 та від 02.04.2021, апеляційні скарги були повернуті з підстав невиконання апелянтом норм процесуального права передбачених КАС України.
Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Управління Пенсійного фонду в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407), 23.06.2021 припинено в результаті реорганізації.
У свою чергу 10.08.2021 (через 6 місяців), Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області ставши правонаступником первісного відповідача, звернулось із апеляційною скаргою на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.10.2020, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, який передбачено статтею 295 КАС України.
Суд погоджується із позицією апеляційного суду щодо того, що набуття статусу правонаступника не створює нових прав, оскільки правонаступник продовжує користуватися тими самими правами, що мала особа, яку він замінив.
Отже, зазначені обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, а скаржником не наведено обставин, які створили неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Наведеною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, зобов`язана вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Окрім цього, пунктом 2 частини 3 статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених, зокрема, нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених   Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував положення частини 1 статті 299 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до частини 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись пунктом 5 частини 1 статті 333 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі № 360/3115/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Бевзенко
Судді                                                                                                              С.М. Чиркін
                                                                                                              В.М. Шарапа