ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер справи 766/12983/21                 Головуючий в І інстанції Рядча Т.І.
Номер провадження 22ц-819/1901/2021         Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого	Полікарпової О.М.	
суддів	Воронцової Л.П.	
  	Ігнатенко П.Я.	

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Рядчої Т.І. від 03 серпня 2021 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Похабової Ірини Володимирівни,
встановив
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Похабової Ірини Володимирівни, в якій просив зобов`язати останню, а у випадку нездійснення нею повноважень, зобов`язати уповноважену особу Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні зняти арешт з усього нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 28.09.2017 року за виконавчим провадженням №53440501, а також вилучити відомості про арешт з Єдиного реєстру боржників. 
            Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року скаргу повернуто без розгляду.
Повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що до неї не було долучено доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), відтак скаржником не дотримано вимог ч.2 ст.183 ЦПК України, що є підставою для повернення скарги без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначав, що скарги подані на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення містять у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, оскільки сам розділ VII ЦПК України є окремим видом судового провадження, а також те, що дані скарги повинні відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, що передбачено ст.175 ЦПК України, у якій на відміну від ст.183 ЦПК України відсутній обов`язок додання доказів надіслання скарги іншим учасникам справи. При цьому посилається на аналогічну позицію Верховного Суду у постанові від 27 січня 2021 року у справі №569/13154/20 та ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження». 
           Враховуючи викладене, просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
          Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали, мотивуючи своє рішення такими висновками.
             Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч.4 ст.183 ЦПК України).
Разом із тим, розділ VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
У частині першій статті 446 ЦПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону "Про виконавче провадження".
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Суд першої інстанції не зверну уваги на те, що ч.2 ст.183 "Заяви з процесуальних питань" глави 1 Розділу III "Позовне провадження" ЦПК України регулюються загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, які подаються виключно з процесуальних питань при розгляді справ позовного провадження, в тому числі на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.
Разом із тим, вказана процесуальна норма не стосуються та не регулює питання подачі саме скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.
Вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.
А тому до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не залишення без розгляду.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 (провадження № 61-15520св20); від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20 (провадження № 61-15478св20), від 10 березня 2021 року у справі № 766/17333/20-ц (провадження № 61-1124св21); від 21 квітня 2021 у справі № 713/1972/20 (провадження № 61-2247св21); від 21 квітня 2021 № 569/12949/20 (провадження № 61-15532св20).
            Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
          Враховуючи  вищевикладене,  оскаржувана ухвала суду, у відповідності  до вимог ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої  інстанції.
              Враховуючи викладене, керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
                                                                ПОСТАНОВИВ:

                Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 задовольнити.
         Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 серпня 2021 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко