Єдиний унікальний номер 243/8517/20 
Номер провадження 22-ц/804/1918/21        

Єдиний унікальний номер 243/8517/20
Номер провадження 22-ц/804/1918/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П.,
секретар Кіпрік Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (суддя першої інстанції Гончарова А.О. повний текст судового рішення складено 14 травня 2021 року),

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просила суд визначити їй додатковий строк у три місяця для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.
Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 тривалістю в три місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили.
Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні неправильно установлено обставини, які мають значення для справи, оскільки не надано мотивованої оцінки тому, що з наданого Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлення від 30.03.2021 року, вбачається, що позивач спочатку знаходилась на території, яка контролюється владою України, а потім 17.06.2018 року поїхала до м. Донецька, що спростовує посилання позивача на труднощі в прийнятті спадщини.
Також відповідач наголошує на тому, що в жовтні 2015 року заяви про прийняття спадщини підписані нібито позивачем надіслані поштою відправником ОСОБА_5 із зазначенням адреси: АДРЕСА_1 , тобто таким же самим чином через свого родича - відправника позивач могла б подати заяви і в установлений законом строк взагалі без ніяких труднощів, враховуючи фактично встановлений судом першої інстанції, загальний активний спосіб життя, неодноразового перетину кордону, подорожуючи до Парижу та Москви.
Зазначає, що у позивача не було поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення дій для подання заяви про прийняття спадщини.
ОСОБА_1 просив рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.07.1956 року, батьками ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.с.8).
Відповідно до актового запису про смерть №328 від 21.02.2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Слов`янську Донецької області (а.с.31).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Слов`янську Донецької області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 17.04.2015 року (а.с.9).
24.07.2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В., за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частках кожному (а.с.14).
24.07.2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В., за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частках кожному (а.с.10).
Відповідно до актового запису про смерть №90 від 15.01.2020 року, складеного Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Слов`янську Донецької області. 
Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 28.01.2021 року за №232/02-14, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 заведено спадкову справу за №537/2015 (а.с.58).
З наданої суду копії спадкової справи №537/2015 встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_1 .
Також, в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_2 за вхід. № 1287/02-14 від 19.10.2015 року про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_4 (а.с.59-79).
Постановою державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 09.09.2020 року за вих. №1856-02-31, ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по прийняттю заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 в зв`язку з пропуском строку подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.79).
Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 28.01.2021 року за №233/02-14, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 заведено спадкову справу за №538/2015 (а.с.80).
З наданої суду копії спадкової справи №538/2015 встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_1 . Також, в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_2 з поштовим штампом на конверті від 09.10.2015 року про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 (а.с.81-94).
Постановою державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Макарової Н.І. від 09.09.2020 року за вих. №1855-02-31, ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по прийняттю заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з пропуском строку подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.94).
Згідно з довідкою від 11.06.2018 року за №0000555974, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взята на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.7).
З наданого Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлення від 30.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово перетинала лінію розмежування в межах Донецької та Луганської областей в пунктах пропуску Мар`їнка (Курахове), Майорське (Зайцево), КПВВ Станиця-Луганська за період з 30.03.2016 року по 30.03.2021 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що спадкоємець вперше звернулась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини 18 жовтня 2015 року, тобто з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 на два місяці й один день, а після смерті мачухи ОСОБА_10 на один день і саме з цієї дати необхідно відновлювати строк на прийняття спадщини.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як роз`яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не можуть бути визнані поважними (п.18 цієї постанови).
Так, в силу вимог частини першої статті 1272 ЦК України, позивач вважається таким, що не прийняв спадщину.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Оцінюючи доводи позивача ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, надав оцінку наведеним позивачем причинам пропуску строку вирішуючи їх належність та допустимість окремо один від одного.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою від 11.06.2018 року за №0000555974, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взята на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.7).
З наданого Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлення від 30.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово перетинала лінію розмежування в межах Донецької та Луганської областей в пунктах пропуску Мар`їнка (Курахове), Майорське (Зайцево), КПВВ Станиця-Луганська за період з 30.03.2016 року по 30.03.2021 року.
Зі спадкової справи № 537/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що 05.10.2015 року позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, заява до нотаріуса надійшла 19.10.2015 року (а.с.75).
Зі спадкової справи № 538/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , також вбачається, що позивачкою 0510.2015 року нотаріусу була направлена заява про прийняття спадщини після ОСОБА_3 .
Також з матеріалів справи вбачається відповідь №2946/02-14 від 24.10.2015 року Державного нотаріуса Причепи В.Р. на ім`я ОСОБА_2 з якої вбачається, що заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 надіслані нотаріусу поштою до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також і заява про прийняття спадщини ОСОБА_2 після померлої ОСОБА_3 направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, а от заява про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 не може бути врахована тому, що відправлена після закінчення цього строку. 
Зазначені обставини у їх сукупності свідчать про наявність об`єктивних перешкод у позивача для звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, окрім того, слід зазначити, що із заявою по прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 позивачка звернулась з пропуском строку в один день, заяву про прийняття спадщини після померлого батька позивачка подала поза межами встановленого строку, проте апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про поважність причин пропуску строку, оскільки як було зазначено в позовній заяві, позивачка помилялась щодо порядку вступу у спадщину.
Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи сторін у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.  Позивач надала достатньо належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, та довела наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
Отже, наведеним та встановленими обставинами підтверджуються доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Доводи апеляційної скарги стовно того, що позивачка спочатку знаходилась на території, яка контролюється владою України, а потім 17.06.2018 року поїхала до м. Донецька є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, з наданої відповіді Державної прикордонної служби щодо перетину ОСОБА_2 кордону вбачається, що інформація до 17.06.2018 року відсутня, а тому суд не може встановити її місце знаходження.
Також апеляційний суд відхиляє доводи відповідача стовно того, що в заяві про прийняття спадщини у жовтні 2015 року стоїть підпис не позивача, оскільки це не є предметом розгляду даної справи.
Крім того, оскільки на позивачку було складено заповіти та враховуючи її право на отримання спадщини за законом, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права.
Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18), 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.
Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:          О.В. Халаджи

          І.В. Кішкіна

          Л.П. Никифоряк
                    
Повний текст судового рішення складено 03 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач        О. В. Халаджи