ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року 
м. Київ
справа №818/670/16
адміністративне провадження № К/9901/31469/18  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №818/670/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрхімпроект" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрхімпроект" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 (головуючий суддя Калитка О.М., судді:  Бондар В.О., Кононенко З.О.), 

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Укрхімпроект" звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.03.2016,  18.09.2016 в частині, що не була скасована при розгляді скарги, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.07.2016.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Товариство звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.01.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Укрхімпроект" на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі №818/670/16.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали справи №818/670/16 за правилами підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.

За результатами автоматизованого розподілу справ суддею-доповідачем для розгляду цієї справи у Касаційному адміністративному суді визначено суддю Хохуляка В.В.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2018 справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 05.11.2021 касаційний розгляд призначено у порядку письмового провадження на 09.11.2021.
В обґрунтування вимог касаційної скарги Товариство посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Як вважає позивач, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що Товариством надавались послуги інжинірингу. У свою чергу, позивачем за договорами фактично виконувались проекті роботи в галузі будівництва, які не відповідають визначенню «інжиніринг», наведеному в Податковому кодексі України. За договорами з контрагентами позивач виконував саме проектні роботи, місцем виконання таких робіт вважається місце знаходження об`єкту, що будується. В даному випадку такі об`єкти знаходились за межами території      України, а тому місце виконання проектних робіт є також за межами України. Разом з тим, Податковий кодекс України не пов`язує виникнення об`єкту оподаткування податком на додану вартість з резидентським статусом постачальника чи отримувача послуг за договором. Позивач вказує, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товарів і послуг, і жодним чином не залежить від резидентського статусу сторін, які здійснюють це постачання. У касаційній скарзі позивач просить скасувати постану апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідач проти доводів касаційної скарги заперечив. Податковий орган зазначає, що позивачем надавались інжинірингові послуги, оплата проведена замовниками на рахунок позивача. При цьому податок на додану вартість до вартості робіт не включався. Відповідно до статті 186 Податкового кодексу України місцем надання таких послуг є місце реєстрації отримувача послуг. Контрагенти позивача зареєстровані на території України. У свою чергу,   базою оподаткування ПДВ є послуги, надані на території      України. Відповідно, до ціни послуг, наданих позивачем, мав включатися податок на додану вартість, а у позивача виник обов`язок сплати податку з таких господарських операцій. У запереченнях відповідач просить у задоволенні касаційної скарги відмовити.
Переглянувши касаційну скаргу, Суд вважає, що доводи касаційної скарги не підтверджують обставини неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні даної справи, з урахуванням наступного.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014. 
За наслідками перевірки винесено податкове повідомлення - рішення від 18.09.2016 №000192202, яким збільшено зобов`язання з податку на додану вартість на 214610грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 70 368,25грн. (а.с. 44). 
Після звернення позивача, відповідач листом від 23.05.2016 повідомив про помилку в даті складання повідомлення-рішення та видав нове від 18.03.2016 з тим же номером 000192202 на такі ж суми (а.с. 147-149). Крім того, відповідачем винесено 18.03.2016 податкове повідомлення-рішення № 000182202, яким зменшено суму зобов`язання з податку на прибуток на   58697грн. (а.с. 162).
За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДФС від 25.05.2016 скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.03.2016 № 000192202 в частині застосування до спірних операцій ставки ПДВ 16,67%, зобов`язано ГУ ДФС у Сумській області винести податкове повідомлення-рішення, в якому визначити зобов`язання з розрахунку 20%; скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.03.2016 №000182202 в частині зменшення податку на прибуток (а.с. 141-146). 
12.07.2016 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:
№0000931402, яким збільшено суму зобов`язання з податку на додану вартість на 41854грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 14073,75грн.; 
№0000941402, яким зменшено суму зобов`язання з податку на прибуток на 28916грн. (а.с. 163-166).
Товариство з вказаними рішеннями не погодилось та звернулося до суду з позовом про їх скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що проектні роботи в галузі будівництва Податковим кодексом України не віднесено до інжинірингу. Оскільки позивачем укладено договори з контрагентами на виконання саме проектних робіт, то віднесення відповідачем таких робіт до інжинірингу є безпідставним. Визначаючи місце надання послуг за договорами, що розглядаються, суд першої інстанції виходив з положень пункту 186.2 статті 186 Податкового кодексу України, оскільки виконання проектних робіт в галузі будівництва необхідно відносити до робіт з підготовки та проведення будівельних робіт, а місцем їх надання є місце знаходження об`єкта, що будується. Враховуючи, що об`єкти, проекти будівництва яких виконувались позивачем, розташовані на території Російської Федерації та республіки Узбекистан, тому місце надання позивачем послуг за договорами, що розглядаються, знаходиться за межами України. Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України такі операції не віднесено до об`єктів оподаткування податком на додану вартість.
Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував. Відмовляючи у задоволенні позову, суд мотивував свої висновки тим, що враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали   справи та   на підставі аналізу норм права, встановлено, що предметом вказаних договорів є надання інжинірингових послуг. Посилання позивача, що проектна документація розробляється для її подальшого використання під час будівництва об`єкта, що знаходиться за межами митної території України, є безпідставними, оскільки сторонами вказаних договорів є резиденти України, а тому безпосереднє місце постачання послуг за вказаними договорами розташоване на митній території України.
Верховний Суд, переглянувши рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. 
Пунктом 186.3 статті 186 ПК України встановлено, що місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або,   у разі відсутності такого місця, місце постійного чи переважного його проживання. 
Згідно з підпунктом "в" пункту 186.3 статті 186 ПК України до таких послуг належать, зокрема, консультаційні, інжинірингові послуги, інженерні, юридичні (у тому числі адвокатські), бухгалтерські, аудиторські, актуарні, а також послуги з розроблення, постачання та тестування програмного забезпечення, з оброблення даних та надання консультацій з питань інформатизації, надання інформації та інших послуг у сфері інформатизації, у тому числі з використанням комп`ютерних систем.
У справі, що розглядається,    позивачем укладено з ПАТ "Український нафтогазовий інститут" договір субпідряду №1058/С від 30.10.2014 предметом якого є виконання проектних робіт по технічному переоснащенню УСК, УРМ УКПГ Північно-Комсомольского родовища. У завданні на проектування (Додаток №1) сторонами узгоджуються склад, зміст, технічні, економічні та інші вимоги до технічної документації. Проектні роботи за вказаним договором субпідряду виконуються виконавцем (ПАТ «Укрхімпроект») в межах Договору підряду, укладеного між ПАТ "Український нафтогазовий інститут" та ВАТ «ТомскНИПИнефть»(РФ), який в свою чергу виконує роботи в межах договору підряду між ВАТ «ТомскНИПИнефть» (РФ) та ТОВ «РН-Пурнефтегаз» (РФ). Об`єкт будівництва знаходиться на території Російської Федерації. (а.с. 47)
Відповідно до договору №10-405 від 24.04.2015 укладеного між позивачем та ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" предметом договору є виконання проектних робіт по облаштуванню 28 свердловин групи родовищ та будівництво ДКС Північний Нишан. Об`єкт будівництва знаходиться на території республіки Узбекистан.(а.с. 74)
Підпунктом 14.1.85 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що «інжиніринг» це надання послуг (виконання робіт) із складення технічних завдань, проектних пропозицій, проведення наукових досліджень і техніко-економічних обстежень, виконання інженерно-розвідувальних робіт з будівництва об`єктів, розроблення технічної документації, проектування та конструкторського опрацювання об`єктів техніки і технології, надання консультації та авторського нагляду під час монтажних та пусконалагоджувальних робіт, а також надання консультацій, пов`язаних із такими послугами (роботами).
Враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали   справи та   на підставі аналізу норм права, суд апеляційної інстанції констатував, що предметом вказаних договорів є надання інжинірингових послуг.
У свою чергу, на думку позивача, в галузі будівництва термін «інжиніринг» охоплює лише надання послуг із складення технічних завдань, проектних пропозицій, проведення наукових досліджень і техніко-економічних обстежень, виконання інженерно-розвідувальних робіт з будівництва об`єктів, а позивачем виконувались саме проектні роботи в галузі будівництва, які не відповідають визначенню «інжиніринг» в ПК України.
При цьому, із змісту предмету вказаних договорів та вказаних в ньому визначень понять вбачається, що проектні роботи - це комплекс проектних робіт, які виконуються Виконавцем на підставі Завдання на проектування. Завдання на проектування означає технічне завдання на розробку проектних рішень, технологічних рішень, розрахунок та вибір основного обладнання, розробку проектної та робочої документації, затвердженої субпідрядником в яких встановлюються склад, зміст, технічні, економічні та інші вимоги до технічної документації. 
Дослідивши зміст вказаних договорів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що їх предмет відноситься до поняття надання послуг із складення технічних завдань, проектних пропозицій, проведення наукових досліджень і техніко-економічних обстежень, виконання інженерно-розвідувальних робіт з будівництва об`єктів. При цьому, колегія суддів вважала безпідставними посилання позивача на те, що проектна документація розробляється для її подальшого використання під час будівництва об`єкта, що знаходиться за межами митної території України, оскільки сторонами вказаних договорів є резиденти України, а тому безпосереднє місце постачання послуг за вказаними договорами розташоване на митній території України.
З урахуванням викладеного, керуючись нормами права, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги не підтверджують обставин неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні справи. Крім того, обґрунтування, наведені позивачем у касаційній скарзі, містять вимоги здійснити переоцінку встановлених обставин справи, а також додатково перевірити докази, що не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрхімпроект" залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі №818/670/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
-------------------
-------------------
-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду