ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4567/21                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                  Оксененка О.М.,
суддів:                                                        Лічевецького І.О.,
                                                             Мельничука В.П.,

При секретарі:                                Кузьмінської К.В.,

За участю представника позивача:    Сапон К.Л.,
                                     відповідача:    Войтенка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 суму завданої шкоди у розмірі 4452,00 грн.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року вказаний адміністративний позов залишено без руху.
У подальшому, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів   повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року та прийняти нову постанову, якою позовну заяву прийняти до розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з огляду на велике навантаження на Міністерство оборони України щодо захисту територіальної цілісності території України, у зв`язку зі значним збільшенням документообігу, виконанням першочергових різноманітних завдань, вказане свідчить про поважність причин пропуску строку та необхідність повнолення строку для подачі позовної заяви.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що військова частина не може сплачувати судовий збір за рахунок інших коштів (заробітної плати військовослужбовців, грошового забезпечення військовослужбовців), відтак тримісячний строк звернення до суду був пропущений з поважних причин.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, та підстави для її скасування – відсутні.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: стягнути з відповідача на його користь суму завданої шкоди у розмірі 4452,00 грн.
Залишаючи дану позовну заяву без руху, ухвалою від 06 травня 2021 року суд першої інстанції виходив з того, що: позивачем було пропущено встановлений законом строк для звернення до суду, тому слід позивачу усунути у 10-денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху недоліки, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням інших підстав та доказів поважності причин його пропуску.
Вказана ухвала була направлена на адресу позивача, та отримана останнім у суді першої інстанції, що підтверджується відповідною розпискою.
18 травня 2021 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Вказане клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду вмотивоване тим, що у зв`язку з великим навантаженням на Міністерство оборони України, Збройні Сили України і в тому числі на військову частину НОМЕР_1 щодо захисту територіальної цілісності та недоторканості України, постійним залученням особового складу для виконання завдань за призначенням в районі проведення операції об`єднаних сил (раніше АТО), значним збільшенням документообігу, виконанням різноманітних першочергових завдань в інтересах забезпечення операції об`єднаних сил, позивач вважає, що строк звернення до суду було пропущено ним із поважних.
У подальшому, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними відсутні, оскільки зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав з 29.09.2020, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених законом.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
У свою чергу, у відповідності до вимог частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Частиною шостою статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Тобто, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин. 
За правилами частини першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції послався на те, що позовна заява подана з пропуском строку, визначеного частиною другою ст. 122 КАС України, тому позивачем потрібно було подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням інших підстав та доказів поважності причин його пропуску.
Так, порядок дій суду у випадку пропуску строку звернення до адміністративного суду на стадії вирішення питання можливості відкриття провадження у справі, врегульовано статтею 123 КАС України.
У силу вимог частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Таким чином, у разі подання особою позову після закінчення строків звернення до адміністративного суду без заяви про поновлення пропущеного строку, такий позов підлягає залишенню без руху в порядку статті 123 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що предметом позову у даній справі є стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму завданої шкоди у розмірі 4452,00 грн.
При цьому, як вірно відзначено судом першої інстанції, підстави для стягнення вказаної шкодит були зумовлені виданням наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2020 № 181 «Про результати службового розслідування», яким було встановлено вину ОСОБА_1 у наданні завідомо неправдивих відомостей щодо притягнення старшини ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності у жовтні 2018 року, що призвело до виплати йому грошового забезпечення у розмірі 4452,00 грн. (переплати грошового забезпечення на суму 3180,00 грн., податку з доходів фізичних осіб на суму 572,40 грн. та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 699,60 грн.). 
У той же час, до суду з вказаною позовною заявою військова частина звернулась лише 29.04.2021, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку для звернення до суду.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
У даному випадку, поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі №473/653/17, від 18.01.2019 року в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
У свою чергу, у статті 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Колегія суддів підкреслює, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на судове оскарження рішень особа, яка має намір подати позовну заяву, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).
Так, доводи апелянта щодо наявності поважних причин неможливості вчасного звернення до суду з даною позовною заявою з огляду на  збільшення документообігу та виконання різноманітних першочергових завдань в інтересах забезпечення операції об`єднаних сил є неприйнятними, оскільки вказані обставини не перешкоджали позивачу звернутися до суду у встановлений законом строк.
Крім того, в позовній заяві позивач вказав, що строк звернення до суду пропущений у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням сплати судового збору фінансово-економічною службою.
У той же час, вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.
Згідно частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За таких обставин, з огляду на відсутність підстав для визнання вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви.   
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 294, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук