Ухвала
09 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 553/2152/19
провадження № 61-19755ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду 
від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16 січня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право приватної особистої власності на квартиру 
АДРЕСА_1 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Полтави 
від 01 лютого 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Остапенка О. П. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у сумі 10 820,00 грн.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та апеляційну скаргу його представника - адвоката Шерстюк А. О. залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 січня 2021 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2021 року, залишено без змін.
 
Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка О. П. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено і ухвалено додаткову постанову.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 900,00 грн.
 
Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_2 задоволено частково.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2021 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 29 березня 
2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та його представника - адвоката Шерстюк А. О. задоволено.
Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 січня 2021 року та додаткове рішення цього суду від 01 лютого 2021 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до 
ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
02 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року (надійшла до суду 06 грудня 2021 року), в якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (відсутнє визначення вартості об`єкту нерухомого майна), тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову або інші належні докази).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. В. Коломієць