ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Мазур А.С.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року                                                                                    Справа № 640/15298/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                              Грибан І.О., Карпушової О.В., 
за участю секретаря                    Сакевич Ж.В.,
представниці позивача          Павліченко Л.М.,
представника відповідача          Смикалова В.Р.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2021 року у справі 

за позовом           Акціонерного товариства 
                              «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

до                     Національної комісії, що здійснює державне регулювання 
                              у сферах енергетики та комунальних послуг

про                     визнання протиправною та скасування постанови, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.07.2019 № 1570 «Про накладення штрафу на АТ «Київоблгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу».
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2021 року позов задоволено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що якщо органом державного нагляду (контролю) не затверджена та не оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю).
Разом з тим, суд зазначив, що Відповідачем не доведено, що уніфікована форма акта, оприлюднена на офіційному сайті НКРЕКП, відповідає новій Методиці, затвердженій постановою від 10.05.2018 № 342 було оприлюднено у встановленому Законом № 877-V порядку та строки, а тому Позивач мав достатні правові не допускати посадових осіб Відповідача до проведення перевірки.
При цьому, суд вказав, що засідання НКРЕКП з розгляду акта мало відбутися після отримання від позивача письмових пояснень чи заперечень, проте, в порушення п. 5.4 Порядку № 428, вказане засідання відбулося 25.07.2019 без урахування факту подання Позивачем відповідних заперечень 24.07.2019.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, наполягаючи на правомірності проведення ним перевірки і стверджуючи, що Позивача було притягнуто до відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Разом з тим, Апелянт зазначає, що обов`язок Позивача допускати його як контролюючий орган до перевірки та для здійснення заходів контролю прямо передбачений Ліцензійними умовами.
Також Апелянт вказує, що безпосередньо спеціальним Законом передбачено такий вид санкцій за порушення Ліцензійних умов як штраф.
Апелянт зазначає, що правомірність застосування додатку 18, яким визначено форму акта позапланової перевірки, установлена постановою Верховного Суду у справі № 460/1042/19, висновки якого безпідставно не були враховані судом при розгляді цієї справи.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 витребувано додаткові докази у справі.
24.11.2021 та 07.12.2021 від сторін надійшли додаткові письмові пояснення у справі.
У судовому засіданні представник Апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених в його відзиві на таку скаргу.
          Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
          Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1425 у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2018 № 94 було затверджено План здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг на 2018 рік, в який включено позивача з предметом здійснення заходу державного нагляду (контролю) «Дотримання вимог законодавства та ліцензійних умов у сфері енергетики» та визначено дату початку здійснення заходу 02.10.2018 зі строком здійснення заходу 15 робочих днів.
Постановою НКРЕКП від 30.11.2018 № 1584 із змінами, внесеними постановами НКРЕКП від 05.03.2019 № 305 та від 31.05.2019 № 916, Позивача включено до Плану здійснення заходів державного контролю суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг на 2019 рік. із зазначенням предмету здійснення заходу державного нагляду (контролю) «Дотримання вимог законодавства та ліцензійних умов у сфері енергетики» та визначено дату початку здійснення заходу 15.07.2019 зі строком здійснення заходу 10 робочих днів.
24.05.2019 НКРЕКП направлено на адресу ПАТ «Київоблгаз» повідомлення про проведення планової виїзної перевірки ліцензованої діяльності з розподілу природного газу.
15.07.2019 Позивач листом № 810007-Са-11133-0719-150719 повідомив Комісію про недопуск до здійснення планової перевірки у зв`язку з тим, що станом на 06.09.2019 НКРЕКП не затверджена та не оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта із зазначенням переліку питань залежно від ступеня ризику, а це, відповідно до норм статті 10 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дає суб`єкту господарювання, під час здійснення державного нагляду (контролю) право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю).
15.07.2019 посадовими особами НКРЕКП складено акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері енергетики та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу № 240, в якому установлено порушення АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» п. 2.1 гл. 2 Ліцензійних умов щодо здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме положень статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у частині обов`язку суб`єкта господарювання допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом.
25.07.2019 НКРЕКП прийнято постанову № 1570 «Про накладення штрафу на AT «КИЇВОБЛГАЗ» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу», якою накладено на Позивача штраф у розмірі 850 000, 00 грн.
Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII), «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII (далі - Закон № 329-VIII), «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII), «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V), постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342 (далі - Постанова № 342), Порядком контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (далі - Порядок № 428).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1540-VIII, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону №1540-VIII визначено, що регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері енергетики, зокрема діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу.
У статті 3 Закону №1540-VIII зазначено, що регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема державного контролю та застосування заходів впливу
Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1540-VIII, регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.
Згідно з частиною п`ятою статті 19 Закону №1540-VIII, за результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.
У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.
Статтею 22 Закону №1540-VIII визначено, що суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України "Про природні монополії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3)  зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення.
У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання".
Суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України.
Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.
Частинами 2, 3 статті 59 Закону № 329-VIII у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, містить перелік правопорушень на ринку природного газу, серед яких: порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності»; невиконання законних постанов, розпоряджень, наказів, рішень та приписів суб`єктів владних повноважень на ринку природного газу, а також створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів.
Відмова в допуску службової особи до проведення перевірки в зазначеному переліку як порушення не міститься.
Відповідно до частини 3 статті 59 названого Закону № 329-VIII у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу до відповідних суб`єктів ринку природного газу можуть застосовуватися санкції у виді: 1) попередження про необхідність усунення порушень;  2) штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.
Згідно з пунктом 5 частини 4  статті 59 вказаного Закону № 329-VIII регулятор у разі скоєння правопорушення на ринку природного газу приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів) у таких розмірах, зокрема, від 3000 до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню, за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню.
Розміру штрафу чи іншого виду відповідальності за невиконання законних постанов, розпоряджень, наказів, рішень та приписів суб`єктів владних повноважень на ринку природного газу, а також створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів, цим  Законом  не встановлено.
Законом № 329-VIII не передбачено штрафу за недопуск службових осіб, у тому числі НКРЕКП, до проведення перевірки/створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів.
Ліцензійні умови - це нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії (пункту 4  статті 1 Закону № 222-VIII).
Відповідно до частини 9  статті 9 Закону № 222-VIII  вимоги ліцензійних умов до суб`єкта господарювання мають бути обумовлені особливостями провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.
Згідно з частиною 10 цієї ж статті до ліцензійних умов не можуть бути включені вимоги:
1) щодо додержання законодавства України у відповідній сфері та/або окремих законів у цілому;
2) законодавства, обов`язкові до виконання всіма суб`єктами господарювання.
Установлена статтею 11 Закону № 877-V вимога щодо допуску посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом, як обов`язок будь-якого суб`єкта господарювання при здійсненні заходів державного нагляду та контролю, незалежно від того, яку саме господарську, в тому числі, ліцензійну діяльність провадить той чи інший суб`єкт є загальною, обов`язковою для виконання всіма суб`єктами господарювання.
Згідно з частиною 15 статті 4 Закону № 877-V у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
Частиною 2 статті 5 Закону № 877-V встановлено, що орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності. З урахуванням значення прийнятного ризику всі суб`єкти господарювання, що підлягають нагляду (контролю), належать до одного з трьох ступенів ризику: високий, середній або незначний. Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю). Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).
Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів (далі - перелік питань), що затверджується наказом такого органу.
Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.
Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.
Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі - Методики), розробляються Державною регуляторною службою України, і затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342.
Пунктом 2 зазначеної постанови визнані такими, що втратили чинність: Постанова Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 752     «Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)»; Постанова Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 362 «Про внесення змін до методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)»; пункт 20 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 № 1103.
При цьому, уніфіковані форми актів, розроблені відповідно до вимог Методики, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 08.2013 №  752, не містили переліку питань залежно від ступеня ризику.
Переліки питань залежно від ступеня ризику містяться виключно в уніфікованих формах актів, затверджених органами державного нагляду (контролю) відповідно до Методики, затвердженої     Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №342.
Статтею 10 Закону № 877-V установлено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.
Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 затверджено Порядок контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 428), яким установлено: процедуру організації та проведення перевірок; порядок оформлення результатів перевірок; права та обов`язки голови та членів комісії з перевірки; права та обов`язки уповноваженої особи ліцензіата; контроль за виконанням рішень НКРЕКП; порядок застосування санкцій до ліцензіатів за порушення законодавства та ліцензійних умов (пункти 1.3 та 1.4 Порядку №428).
Відповідно до Додатку 18 до Порядку № 428 НКРЕКП затверджено форму Акта складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства.
Згідно з пунктом 7.2 Порядку № 428 відмовою ліцензіата у проведенні перевірки вважається недопуск членів комісії з перевірки до здійснення перевірки за відсутності передбачених для цього законом підстав.
При відмові ліцензіата у проведенні перевірки голова та члени комісії з перевірки фіксують факт відмови в акті перевірки. При цьому вказуються причини відмови та додаються відповідні пояснення уповноваженої особи ліцензіата (у разі їх надання).
Відповідно до пункту 9.1 Порядку № 428 встановлено, що уповноважена особа ліцензіата має право не допускати голову та членів комісії з перевірки до її здійснення, якщо НКРЕКП не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342 затверджена Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі -Методика).
Відповідно до загальних положень Методика встановлює єдиний підхід до розроблення органами державного нагляду (контролю) уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі - уніфікована форма акта перевірки).
Уніфікована форма акта перевірки розробляється органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня її затвердження.
Пунктом 5.2 Порядку № 428 передбачено, що ліцензіат, діяльність якого перевірялася, має право надати до НКРЕКП письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акту про результати перевірки.
Згідно з п. 5.4 Порядку № 428, у разі виявлення порушень акт про результати перевірки розглядається на засіданні НКРЕКП, що проводиться у формі відкритого слухання, не пізніше п`яти робочих днів після отримання від ліцензіата, діяльність якого перевірялася, письмових пояснень та обґрунтувань до акту перевірки, але не пізніше десяти робочих днів з дати отримання ліцензіатом акту про результати перевірки.
Висновки суду апеляційної інстанції.
1. Отже, НКРЕКП є органом, уповноваженим за наявності достатніх правових підстав здійснювати контроль за суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг.
2. Разом з тим, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб НКРЕКП до здійснення перевірки, якщо таким органом не було затверджено та не оприлюднено на власному офіційному веб-сайті уніфікованої форми акта з переліком відповідних питань.
3. При цьому, відмова ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування (недопуск НКРЕКП до перевірки) не є порушенням Ліцензійних умов. 
4. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 640/16022/19 та від 22.11.2021 у справі № 120/3364/19-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для врахування апеляційним судом при вирішенні цієї справи.
5. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження НКРЕКП не було доведено, що станом на час, коли повинна була відбутися перевірка Позивача, Комісією було оприлюднено в порядку, визначеному законодавством, уніфіковану форму акта перевірки, яка б відповідала новій Методиці, затвердженій Постановою № 342.
Тож, Позивач має достатні правові підстави не допускати НКРЕКП до здійснення перевірки.
З приводу доводів Апелянта про те, що обов`язок Позивача допускати його як контролюючий орган до перевірки та для здійснення заходів контролю прямо передбачений Ліцензійними умовами, колегія суддів зазначає, що такий обов`язок ліцензіата не є абсолютним і виникає в нього виключно при дотриманні контролюючим органом всіх процедурних формальностей та за наявності достатніх правових підстав для здійснення перевірки. 
6. Крім того, як відзначалося вище, не допуск НКРЕКП до перевірки не є правовою підставою для накладення на Позивача, як ліцензіата, штрафу за порушення Ліцензійних умов.  
Тому, доводи Апелянта про те, що Позивача було притягнуто до відповідальності за вчинене ним правопорушення, є безпідставними.
Твердження Апелянта про те, що безпосередньо спеціальним Законом передбачено такий вид санкцій за порушення Ліцензійних умов як штраф, колегія суддів відхиляє, оскільки для застосування такого виду санкцій повинні бути відповідні правові підстави та, у першу чергу, склад правопорушення, що в цьому випадку відсутній.
7. Повно та всебічно аналізуючи доводи всіх учасників справи, судова колегія також приймає до уваги й те, що засідання Комісії з розгляду акта, за результатами якого фактично винесено спірну постанову про накладення на Позивача штрафу, відбулося без урахування поданих ним заперечень на такий акт, а отже з порушенням вимог Порядку № 428, зокрема п. 5.4.
8. Посилання Апелянта на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у справі № 460/1042/19, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що таке судове рішення прийнято за інших обставин, які відрізняються від обставин цієї справи, тому відповідні висновки не мають вирішального значення для розгляду цієї справи, на відміну від вищенаведених правових позицій Верховного Суду в інших справах.
9. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
10. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.
11. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
12. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
13. Таким чином, апеляційна скарга Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м.  Києва від 24 червня 2021 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 16 грудня 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                       І.О. Грибан

                                                                                                      О.В. Карпушова