ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1219/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.
суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання – Мамчич Р.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “ Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв 
на рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2021 р. 
по справі № 916/1219/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв
до Білгород-Днівстровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Днівстровський
про стягнення 812  189,73 грн. 

суддя суду першої інстанції: Погребна К.Ф.
час та місце ухвалення рішення: 11.08.2021 р., м. Одеса, пр. – т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області

за участю представників сторін:
від Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв:  Білецька О.В.
від Білгород-Днівстровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Днівстровський: Турченко О.В.

          Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2021 р.
          Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

          В травні 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Білгород-Днівстровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Днівстровський про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13 в сумі  812  189,73 грн., з яких:
          - 760  954,22 грн. - основний борг;
          -  13  199, 04 грн. - пеня; 
          - 6  248,37 грн.  - 3% річних;
          -  31  788,10 грн. - інфляційні нарахування.
          Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13 в частині оплати вартості спожитої електричної енергії.
          Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.08.2021 р. позов  Товариства з обмеженою відповідальністю “ Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв задоволено частково. Стягнуто з Білгород-Днівстровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Днівстровський основний борг в сумі 760 954,22 грн., пеню в сумі 246, 88 грн., 3% річних в сумі 6 248,37 грн., інфляційні нарахування в сумі 31 788,10 грн. та судовий збір в сумі 11  988, 56 грн.
          Задовольнивши частково позовні вимоги в частині стягнення суми пені, місцевий господарський суд виходив з того, що постачання електричної енергії за грудень 2020 р., січень - лютий 2021 р. р. здійснювалось не за умовами договору від 22.05.2020 р. № 13, оскільки здійснювалось понад суму, обумовлену договором, а тому нарахування суми пені на заборгованість, що виникла у цей період, є неможливим.
          Не погодившись з наведеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв оскаржило його в частині відмови у стягненні суми пені за грудень 2020 р., січень - лютий 2021 р. р. до Південно – західного апеляційного господарського суду.
          В апеляційній скарзі позивач посилається на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи, що призвело до ухвалення неправильного рішення.
          Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв зазначає, що постачання електричної енергії відповідачу здійснювалось на підставі договору  від 22.05.2020 р. № 13, оскільки 18.12.2020 р. сторонами договору укладено додаткову угоду № 5, якою продовжено строк дії договору постачання електричної енергії  від 22.05.2020 р. № 13 до 01.04.2021 р. та на суму 631  821 грн.
          Враховуючи викладене,  Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв вважає, що постання електричної енергії відповідачу у грудні 2020 р., січні - лютому 2021 р. р. здійснювалось саме за умовами договору від 22.05.2020 р. № 13, а тому у позивача наявні правові підстави для стягнення з Білгород-Днівстровської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Білгород-Днівстровський суми пені, нарахованої за цей період.
          Білгород-Днівстровська квартирно-експлуатаційна частина району, м. Білгород-Днівстровський в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

          Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

          Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв (постачальник) та Білгород-Днівстровською квартирно-експлуатаційною частиною району, м. Білгород-Днівстровський (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №13.
          Відповідно до п. 1.1. договору цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії та товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов договору.
          Згідно з п. 2.1. договору за цим договором постачальник продає електричну енергію (активну), за кодом за ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія (електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, підключених до електричних мереж у точках приєднання згідно переліку (додаток 3), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
          За умовами п. 2.3. договору строк постачання електричної енергії з 01.06.2020 р. до 31.12.2020 р.
        Відповідно до п. 5.1. договору загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 3  159 108,93 грн. з ПДВ. 
         Згідно з п. 5.2. договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. 
               Пунктом 5.4. договору передбачено, що ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у т.ч. у разі її зміни. 
       Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).
               За приписами п. 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
          Відповідно до п. 13.1 договору цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.
          Відповідно до п.1 Комерційної пропозиції (додаток № 2) ціна (тариф) електричної енергії за 1кВт*год з ПДВ за результатами проведеного аукціону складає 1,71450020432 грн. з ПДВ. Загальна вартість цього договору становить 2  632 590,78 грн., крім того ПДВ – 526 518,15 грн., разом з ПДВ – 3  159 108,93 грн.
          Згідно з п. 2 Комерційної пропозиції загальний обсяг постачання електричної енергії: 1842583 кВт*год.
           30.09.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв та Білгород-Днівстровською квартирно-експлуатаційною частиною району, м. Білгород-Днівстровський укладено додаткову угоду № 2 до договору постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13, якою зменшено обсяг постачання електричної енергії до 1  602 608 кВт*год.
          Додатковою угодою від 09.12.2020 р. № 4 до договору постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13 сторонами внесено зміни до  Комерційної пропозиції, зокрема: ціна за 1кВт*год електричної енергії 2-го класу за цим договором становить 2,255036 грн. з ПДВ. Загальна вартість цього договору становить 2  680 708,47 грн., крім цього ПДВ 536 141,69 грн., разом з ПДВ – 3  216 850,16 грн.
          Додатковою угодою від 18.12.2020 р. № 5 до договору постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13 продовжено дію договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 р., в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі.
          Вартість цієї додаткової угоди складає 631 821,00 грн., в т.ч. ПДВ 105 305,50 грн.
          Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв, у лютому 2021 р. відповідач спожив електричну енергію в обсязі 337 446 кВт*год на загальну суму 760 954,22 грн., що підтверджується актом про прийняття-передавання товарної продукції від 28.02.2021 р. та рахунком від 09.03.2021 р. № 13/2/1.
           10.03.2021 р. Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв направлено на адресу Білгород-Днівстровської квартирно-експлуатаційної частиною району, м. Білгород-Днівстровський рахунок від 09.03.2021 р. № 13/2/1 на оплату спожитої електричної енергії в лютому 2021 р. в сумі 760 954,22 грн.
          Вказаний документ  отриманий Білгород-Днівстровською квартирно-експлуатаційною частиною району, м. Білгород-Днівстровський, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.
          Проте, сума заборгованості за спожиту електричну енергію відповідачем сплачена не була, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв нарахувало Білгород-Днівстровській квартирно-експлуатаційній частині району, м. Білгород-Днівстровський пеню в сумі 13 199, 04 грн., 3% річних в сумі 6 248,37 грн. та інфляційні втрати в сумі  31 788,10 грн.
          
          За результатами розгляду матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до ст. ст.  11,  629 Цивільного кодексу України  договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
          Згідно з приписами статей  6,  627,  628  та  638 Цивільного кодексу України  сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
          Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1 та ч. 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
В силу вимог ст. 610 та ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Згідно з ч. 7 ст. 276  Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. 
Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
    Як зазначалося вище, 22.05.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв (постачальник) та Білгород-Днівстровською квартирно-експлуатаційною частиною району, м. Білгород-Днівстровський (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 13.
        Відповідно до п. 5.1. договору загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 3  159 108,93 грн. з ПДВ. 
          Додатковою угодою від 09.12.2020 р. № 4 до договору постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13 сторонами внесено зміни до  Комерційної пропозиції, зокрема: ціна за 1кВт*год електричної енергії 2-го класу за цим договором становить 2,255036 грн. з ПДВ. Загальна вартість цього договору становить 2 680 708,47 грн., крім цього ПДВ 536 141,69 грн., разом з ПДВ – 3 216 850,16 грн.
          Додатковою угодою від 18.12.2020 р. № 5 до договору постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13 продовжено дію договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 р., в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі.
          Вартість цієї додаткової угоди складає 631 821,00 грн., в т.ч. ПДВ 105 305,50 грн.
          На виконання умов договору від 22.05.2020 р. № 13 та додатків № 4 та № 5 до нього Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв поставило Білгород-Днівстровській квартирно-експлуатаційній частині району, м. Білгород-Днівстровський електричну енергію на загальну суму 3  848 671,16 грн. Вказаний обсяг поставки виконано до грудня 2020 р.
          В подальшому, електрична енергія поставлялась позивачем відповідачу, проте не оплачувалась останнім. 
          Зокрема, як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв, у лютому 2021 р. відповідач спожив електричну енергію в обсязі 337446 кВт*год на загальну суму 760 954,22 грн., що підтверджується актом про прийняття-передавання товарної продукції від 28.02.2021 р. та рахунком від 09.03.2021 р. № 13/2/1.
          В свою чергу, Білгород-Днівстровська квартирно-експлуатаційна частина району, м. Білгород-Днівстровський наполягає на тому, що постачання електричної енергії у лютому 2021 р. відбулось на суму понад обумовлену договором від 22.05.2020 р. № 13 та додатками № 4 та № 5 до нього.
          Позивач цих доводів в установленому порядку не спростував.
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що поставка електричної енергії на суму понад обумовлену письмовим договором не може вважатись здійсненою на виконання його умов (така поставка не входить в предмет цього правочину).
          При цьому, позивачем, у зв`язку з порушення відповідачем строків оплати за спожиту електричну енергію, за період жовтень 2020 р., грудень 2020 р., січень - лютий 2021 р. р. була нарахована пеня в період з 21.11.2020 р. по 31.03.2021 р. на загальну суму 13 199,04 грн.
          За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. 
          Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
          Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. 
          За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
          Частиною 3 статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
          Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.           Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Відповідно до п. 9.1. договору постачання електричної енергії від 22.05.2020 р. № 13  за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
          Враховуючи те, що постачання електричної енергії в період:  грудень 2020 р., січень - лютий 2021 р. р. відбулось не за договором від 22.05.2020 р. № 13 у позивача відсутні правові підстави для застосування умов договору, що регулюють відповідальність за неналежне виконання зобов`язання у вигляді пені. 
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені за порушення зобов`язання, що виникло поза межами договірних правовідносин.
          Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв на те, що постачання електричної енергії у грудні 2020 р, січні - лютому 2021 р. р. відбулось на підставі  договору  від 22.05.2020 р. № 13, який згідно додатку № 5 може був пролонгований на 20 % від його суми на початок 2021 р. не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки постачання електричної енергії у цей період було здійснено на суму понад обумовлену письмовим договором та додатками до нього.
          Враховуючи те, що доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 283 ГПК України, суд
                                                  
ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2021 р. по справі № 916/1219/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївська електропостачальна компанія”, м. Миколаїв – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 17.11.2021 р.

Головуючий суддя                                                        Л.В. Лавриненко 

Судді                                                                             О.Ю. Аленін                                                                                    

                                                                                          М.А. Мишкіна