ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11506/21                                                                              

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 листопада 2021 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:  

Головуючого суддів                              Файдюка В.В.,
Суддів                                                  Мєзєнцева Є.І.,
                                                            Собківа Я.М.,
При секретарі                                        Шепель О.О.
          
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 16 лютого 2021 року №64555014 в сумі 296 015,11 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року даний адміністративний позов - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 14 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року скасував.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнив.
Визнав протиправною та скасував постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №64555014 від 16 лютого 2021 року про стягнення виконавчого збору в сумі 296 015,11 грн.
Стягнув з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3189 грн. 15 коп.
17 вересня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просить присудити на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн., оскільки судом при ухваленні постанови від 14 вересня 2021 року не було вирішено питання в цій частині.
Суд наголошує, на тому, за змістом апеляційної скарги та заяви про ухвалення додаткового судового рішення представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 сплатила на користь Адвокатського об`єднання «Клочков та партнери» 30  000 грн., однак, в прохальній частині апеляційної скарги взагалі не зазначено суми понесених витрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а в прохальній частині заяви про ухвалення додаткового судового рішення зазначено, що стягненню з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 підлягає 15000 грн. Отже, саме з цієї суми суд і виходить при вирішення розглядуваної заяви.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 14 вересня 2021 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 статті 134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. 
За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 2040/5858/18.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо (постанова Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 810/2760/17).
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Клочков та партнери» 06 квітня 2021 року було укладено Договір про надання правової допомоги №06/04.
Відповідно до п. 1.1 цього Договору, Клієнт доручає, а Об`єднання приймає на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу Клієнту, а саме: складання всіх необхідних процесуальних документів, представництво та захист інтересів Клієнта з питань, пов`язаних із оспорювання виконавчого документу від 16.02.2021 року в межах виконавчого провадження № 48131521, в якому Клієнт має статус боржника.
Згідно п. 3.1 Договору Клієнт зобов`язаний здійснити розрахунки за даним Договором в обумовлених розмірах і у встановлені строки; сплатити судові витрати (за необхідності), а також компенсувати Об`єднанню підтверджені документами інші необхідні для виконання Договору витрати; сприяти Об`єднанню в процесі діяльності останнього за даним Договором і забезпечити одержання Об`єднанням інформації, необхідної для виконання зобов`язань; забезпечити Об`єднання всім необхідним для виконання дій, передбачених даним Договором, документами та їх копіями в потрібній кількості, у тому числі довіреністю на представництво інтересів у разі необхідності здійснення окремих процесуальних дій.
Відповідно до п. 2.1 Договору вартість правової допомоги, що надається на підставі даного Договору визначається Сторонами в додатковій угоді до Договору.
В матеріалах справи містяться платіжні доручення: № В881078438 від 07 квітня 2021 року та № ІВ88106172 від 07 квітня 2021 року, якими підтверджується сплата позивачем користь Об`єднання сума коштів за надання правової допомоги загалом на суму 30000 грн.
Разом з тим, жодних інших документів, які б підтвердили понесення позивачем витрат на оплату правової допомоги, як-то додаткової угоди до Договору від 06 квітня 2021 року №06/04, в якій визначена вартість правової допомоги, актів наданих послуг, актів здачі-прийняття робіт, детального опису виконаних робіт тощо, матеріали справи не містять.
Відтак, з наявних матеріалів справи суду не видається за можливе встановити вид та обсяг правової допомоги, що була надана АО «Клочков та партнери» позивачу ОСОБА_1 .
Відповідачем було подано заперечення на ухвалення додаткового рішення, в якому зазначено, що позивач намагається стягнути правничу допомогу в розмір 15000,00 - 30000,00 грн., написавши позовну вимогу на 5 сторінках, де скопійовані статті Закону та посилання на висновки Верховного Суду, які є в відкритому доступу мережі інтернет, долучивши лише копії декілька копій матеріалів ВП та платіжних доручень, які суд відправив на електронну адресу відділу.
На переконання відповдіача, суд повинен відмовити у задоволенні додаткового рішення, оскільки, зокрема, всупереч вимогам закону відсутній детальний опис проведеної роботи, що саме було зроблено, лише наявні платіжні доручення на перерахування коштів, не зрозуміло вартість послуг, не залучався експерт, спеціаліст, перекладач, не витребували якісь додаткові докази, матеріали виконавчого провадження були надані відділом, справу було розглянуто швидко за правилами спрощеного позовного провадження, справа не переносилась. Тобто, час та обсяг робіт, який витрачений адвокатами, не відповідає співмірності коштам, які намагається стягути позивач, а саме 15000,00 - 30000,00 грн., відсутні докази фактично понесених витрат, а також обгрутованість таких сум. Не враховано критерій реальності адвокатських витрат.
Колегія суддів вцілому погоджується з такими доводами відповідача, в той же час, суд зауважив та врахував при прийнятті додаткової постанови, що апеляційну скаргу підписано адвокатом - Старостою І.І. на підставі ордеру серії АА №1122624, виданого АО «Клочков та партнери» для представлення інтересів ОСОБА_1 . Тобто, щонайменше, позивач отримав правову допомогу від адвоката у вигляді складання апеляційної скарги.
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів звертає увагу на те, що розподілу підлягають лише ті витрати, що безпосередньо стосуються судової справи та її предмета і є підтвердженими належними та достатніми доказами.
Також колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) в якій Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відтак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З урахуванням наведеного судова колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 2000,00 грн., понесення позивачем яких підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а їх розмір видається пропорційним та обґрунтованим. В решті суми заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 241, 242, 252, 325, 329, 382 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.
Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2000 (дів тисячі) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків