ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 р. 	Справа № 440/4787/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2021, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 17.06.21  по справі № 440/4787/21
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Виконавчого комітету Полтавської міської ради                      
про визнання діяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Виконавчого комітету Полтавської міської ради ( далі – ВК Полтавської МР, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача від 20 квітня 2021 року № ФИ-12408051, поданого через Урядовий контактний центр;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення позивача від 20.04.2021 №ФИ-12408051, поданого через Урядовий контактний центр;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 20.04.2021 №ФИ-12408051, поданого через Урядовий контактний центр та вжити заходи реагування з урахуванням обставин, встановлених судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.09.2016, виданого Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради є інвалідом ІІ групи та має право на пільги для ветеранів-інвалідів війни, що встановлені законодавством України. Вказав, що в порушення вимог чинного законодавства України, протягом більше 4 років його не забезпечено житловою площею, що є порушенням прав як інваліда війни та суперечить вимогам Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів та сталій практиці Європейського суду з прав людини. Зауважив, що з метою реалізації права на отримання однокімнатної квартири ним направлено звернення №ФИ-12408051 від 20.04.2021, на яке надано незаконну відповідь ВК Полтавської МР від 05.05.2021 за вих.№ Ф04.1.-11/3830-449.
20.08.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 440/4787/21.
19.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 , п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю–доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом  встановлено обставини, які не оспорено сторонами. 
20.04.2021 ОСОБА_1 направив через Урядовий контактний центр звернення до відповідача № ФИ-12408051 у якому повідомив, що з 2016 року перебуває на квартирному обліку при ВК Полтавської МР як особа з інвалідністю, яка відповідно до вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі – Закон № 3551) має бути забезпечена житлом упродовж двох років з дня взяття на обік, однак станом на дату звернення ініціатор звернення житлом не забезпечений, що є порушенням його прав, у зв`язку з чим просив провести службові перевірки по факту порушення його прав на отримання однокімнатної квартири та надати матеріали відповідних перевірок, а також вимагав виплатити грошову компенсацію в розмірі 909 720,00 грн. на придбання однокімнатної квартири у разі її ненадання.
05.05.2021  за результатами розгляду звернення позивачу надано відповідь №Ф04.1.-11/3830-449. 
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення з огляду на надання ВК Полтавської МР вичерпної та обґрунтованої відповіді на ініційовані позивачем питання.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.
ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради з 10.03.2010 та значиться у пільгових списках, як особа з інвалідністю внаслідок    війни з 03.11.2016, де на даний час значиться за номером 55.
Приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм ст. 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Положеннями ст.3 вказаного Закону визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
У відповідності до ч.1 ст. 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
За положеннями ст. 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.<…>.
За приписами ч.1, ч. 3, ч. 4 ст. 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також, із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Нормами ст.18 вказаного Закону визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Статтею 19 Закону №393/96 встановлено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Відповідно до ст. 20 Закону №393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Як слідує з  матеріалів справи, подане позивачем через Урядову гарячу лінію звернення від 20.04.2021 адресувалося до ВК Полтавської міської ради та стосувалося вимоги провести  службову перевірку по факту порушення його прав щодо не забезпечення однокімнатною квартирою протягом двох років та виплати  одноразового грошової компенсації в сумі 909  720 грн на придбання однокімнатної квартири в разі ненадання квартири.
20.04.2021 відповідно до реєстраційно-контрольної карти у виконавчому комітеті Полтавської міськради звернення зареєстроване за №ФИ-12408051.
У відповідь на вказане звернення ВК Полтавської МР ОСОБА_1 направлено 05.05.2020 лист №Ф04.1.-11/3830-449, в якому зазначено, що рішенням ВК Полтавської МР від 05.05.2016 № 78 позивача взято на квартирний облік складом сім`ї 1 особа, з 10.03.2010 він перебуває в загальній черзі та включений до списків УБД, учасників війни, за № 98 та поліцейських за № 125, а з 03.11.2016 - у списку осіб з інвалідністю внаслідок війни де на теперішній час значиться за № 55. Роз`яснено, що черговість надання житла визначається за часом взяття громадян на квартирний облік, оскільки попереду ОСОБА_1 черзі на отримання житла перебувають громадяни та їх сім`ї, що взяті на квартирний облік раніше позивача, а відтак вирішувати питання про поліпшення його житлових умов з порушенням прав та законних інтересів третіх осіб є неприпустимим. Крім того, зазначено, що питання надання позивачу житла буде вирішено під час настання його черги з урахуванням наявних пільг. У відповідь на питання позивача щодо виплати йому грошової компенсації за однокімнатну квартиру Виконавчий комітет Полтавської міської ради повідомив позивача про те, що наявний у нього статус права на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення не передбачає.
Зі змісту поданого звернення ОСОБА_1 від 20.04.2021 №ФИ-11770905 вбачається, що позивачем порушено питання щодо поліпшення житлових умов громадян, які перебувають на квартирному обліку, зокрема ветеранів війни.
Відповідно до пп.2,12 п.а) ч.1 ст. 30 Закону України Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР ( далі – Закон №280/97-ВР) до  власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належать облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності;  здійснення заходів щодо ведення в установленому порядку єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Згідно з пп.2 п.б) ч.1 ст. 34 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, реабілітованих як жертви політичних репресій, військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, сімей, які втратили годувальника, багатодітних сімей, громадян похилого віку, які потребують обслуговування вдома, до влаштування в будинки осіб з інвалідністю і громадян похилого віку, які мають потребу в цьому, дітей, що залишилися без піклування батьків, на виховання в сім`ї громадян.
Враховуючи, що  забезпечення здійснення передбачених  законодавством заходів щодо поліпшення  житлових і матеріально-побутових умов осіб з інвалідністю віднесено  до делегованих повноважень відповідача, то обґрунтована відповідь на звернення  позивача від 20.04.2021 в частині  реалізації права на забезпечення його однокімнатною квартирою  була надана компетентним органом у терміни визначені Законом №393/96, як наслідок колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав  для задоволення в цій частині  позову.
Щодо питання порушеного у зверненні ОСОБА_1 від 20.04.2021 про  надання одноразової грошової компенсації на придбання житла колегія суддів зазначає.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №719  "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей"  затверджений Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі - Порядок).
Пунктом 4 Порядку визначено, що грошова компенсація членам сім`ї загиблого або особам з інвалідністю виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії отримувача грошової компенсації для членів сімей загиблих, передбачених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1  статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I - II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, визначених пунктами 11 - 14 частини другої  статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов.
За приписами пунктів 5, 7, 12 Порядку за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (у разі її створення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (далі - комісія).
Заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї загиблого, особа з інвалідністю (далі - заявник) або їх законний представник чи уповноважена особа особисто подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення).
Комісія протягом п`яти робочих днів з дня надходження подання розглядає його по суті і в присутності заявника або його законного представника чи уповноваженої особи приймає рішення щодо призначення або відмови в призначенні грошової компенсації.
Враховуючи вище зазначені положення правових норм колегія суддів прийшла до висновку, що належним суб`єктом з вирішення питання стосовно компенсації на придбання житла, порушеного ОСОБА_1 у зверненні від 20.04.2021 є відповідне управління соціального захисту населення. 
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону №393/96, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. <…> . 
Отже, за загальним правилом звернення громадян підлягають розгляду тим суб`єктом, якому вони адресовані. Водночас, звернення подається органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушеного у зверненні питання. Якщо вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень відповідного органу, цей орган повинен переслати його за належністю і повідомити про це громадянина, який подав звернення, для чого встановлено п`ятиденний строк.
Вищевказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 03.12.2018 р. по справі № 804/9185/15. 
Проте, в порушення вказаної норми, відповідачем звернення ОСОБА_1 від 20.04.2021 в частині, що стосується питання надання одноразової грошової компенсації  на придбання квартири  не було перенаправлено за належністю до відповідного управління соціального захисту населення для розгляду.
Як наслідок, позовні вимоги в частині  визнання протиправною бездіяльність відповідача, щодо  не перенаправлення за належністю відповідному органу звернення ОСОБА_1 від 20.04.2021 до повноважень якого входить вирішення питання про надання одноразової компенсації на придбання квартири підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні даних позовних вимог підлягає скасуванню.
Доводи апелянта про те, що він є інвалідом ІІ групи та має право на пільги для ветеранів-інвалідів війни, однак  в порушення вимог чинного законодавства України, протягом більше 4 років його не забезпечено житловою площею,  колегія суддів визнає необґрунтованим, оскільки позивачем оскаржуються дії відповідача, пов`язані із розглядом його звернення, а не щодо права на отримання відповідних пільг. 
Обставин для вжиття заходів реагування  та необхідності  встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення не встановлено. Як наслідок  відсутні підстави для скасування в цій частині рішення суду першої інстанції.
Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 315, п. 4  ч. 1 ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм  матеріального права.
Із  врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає  необхідним  скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо  визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо  неперенаправлення за належнісю відповідному органу звернення позивача від 20.04.2021 №ФИ-12408051 та зобов`язання відповідача повторно розглянути дане звернення. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 по справі № 440/4787/21 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо  визнання протиправної бездіяльності Виконавчого комітету Полтавської міської ради  в частині  неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі його  звернення від  20 квітня 2021 року №ФИ-12408051, поданого через Урядовий контактний центр та зобов`язання повторно  розглянути дане звернення з урахуванням обставин встановлених судом.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині  задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 від  20 квітня 2021 року №ФИ-12408051, поданого через Урядовий контактний центр.
Зобов`язати Виконавчий комітет Полтавської міської ради повторно  розглянути звернення ОСОБА_1 від  20 квітня 2021 року №ФИ-12408051, поданого через Урядовий контактний центр з урахуванням висновків суду.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року по справі №440/4787/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова