Справа № 161/8026/21 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1088/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 листопада 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Карпук А.К., Осіпук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2021 року,   

                                            В С Т А Н О В И В :

АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 07 листопада 2018 року.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07 листопада 2018 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором.
Станом на 22 грудня 2020 року заборгованість за кредитним договором становить – 105 724,17 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 57 301,98 грн., заборгованість за пенею та комісією – 48 422,19 грн.
З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі – 105 724,17 грн. за кредитним договором № б/н від 07 листопада 2018 року та понесені судові витрати по справі.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2021 року  позовні вимоги задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 листопада 2018 року в розмірі 51 285,11 грн. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог  та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким  в задоволені позовних вимоги АТ «Універсал Банк»  відмовити.
В іншій частині рішення суду жодною із сторін не оскаржується.
З поданої апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення тіла кредиту, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.
На адресу апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що він, як представник відповідача не може з`явитись до суду на визначену дату, оскільки  бере участь, як представник у судовому засіданні у Ківерцівському районному суді при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку кримінального провадження.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Заявляючи клопотання про відкладення судового засідання представник  не подав суду доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин про неможливість явки в судове засідання (відомості про призначення справи у Ківерцівському районному суді на даний час), тому апеляційний суд визнав причини неявки представника відповідача неповажними та відмовив у відкладенні розгляду справи. 
Крім того суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач може брати участь у судовому процесі особисто та або через представника. Причини неявки відповідача суду не відомі, при його належному повідомлені про час та місце судового засідання. 
Також суд враховує положення частини 3 статті 369 та статті 372 ЦПК України згідно з якими, явка до суду апеляційної інстанції є правом учасника суду.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Універсал Банк»» 07 листопада 2018 року укладено кредитний договір з відповідачем, згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг, «Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank)», отримавши платіжну картку (а.с.7).
Згідно наданого банком розрахунку, станом на 22 грудня 2020 року заборгованість за кредитним договором становить – 105 724,17 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 57 301,98 грн, заборгованість за пенею та комісією – 48 422,19 грн.
До анкети заяви банком подано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 07 листопада 2018 року,  витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, який не підписаний відповідачем та  Паспорт кредитування. Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 01 січня 2018 року. Більше того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому доводи банку про погодження умов кредитного договору є необґрунтованими.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, у яких зазначено про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Установивши, що за умовами анкети-заяви позичальника вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, Паспортом кредитування складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, і долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, суд першої інстанції дійшов  обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання анкети-заяви позичальника, відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг та підставно відмовив у стягненні  заборгованості за пенею та комісією.
Задовольняючи частково позов та стягуючи тіло кредиту в розмірі 51 285, 11 грн, суд першої інстанції виходив з того, що тіло підтверджено  розрахунком заборгованості за договором № б/н від 07 листопада 2018 року.
Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.
Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
Таким чином, наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано. Крім того, позивач в позовній заяві ствердив, що відповідачу було надано 25000 кредитного ліміту. Будь яких доказів та обґрунтувань, що стосуються питання збільшення тіла кредиту, яке просить банк стягнути, позивачем подано не було.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову зроблений без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, тому згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в оскарженій частині з ухваленням нового судового рішення, про  відмову в задоволені позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «Універсал Банк»  в користь  ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1651,77 грн, що становить 150%  від 1101, 18 грн.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є   30 листопада 2021 року, тобто дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

                                                 У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1   задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2021 року в даній справі, в оскаржуваній частині,  скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
В задоволені позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення тіла кредиту відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Універсал Банк" в користь ОСОБА_1 1651,77 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: