ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 214/4798/21 провадження №2-а/214/113/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції 
на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року (Хомініч С.В.) у справі №214/4798/21 (провадження №2-а/214/113/21) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -                                                          
                                                    ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.06.2021 року серії ЕАН №4301521. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності доказів вчинення такого. Також позивач вказував на те, що оскаржувана постанова винесена безпосередньо на місці правопорушення, незважаючи на заперечення позивача. Крім того, у зв`язку з такими діями відповідача позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, що передбачені статтею 268 КАС України. 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено, а саме:
скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бевза Сергія Володимировича серії ЕАН №4301521 від 04.06.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;
закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Не погодившись з рішенням суду, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.  Доводи скаржника фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення поліцейський діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Як зазначає скаржник процедура розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, була зафіксована на нагрудний відео реєстратор відповідача, але відеозапису з дня правопорушення не було збережено у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів. Відносно висновків суду першої інстанції про те, що відповідачем не було доведено факт вчинення правопорушення належними та допустимими доказами, заявник апеляційної скарги вказує на те, що обов`язок по доказуванню обставин покладається і на позивача, але жодних доказів цьому позивачем суду надано не було. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній  просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 04.06.2021 інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Бевзюком С.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4301521, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1   ст. 122 КУпАП   та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 04.06.2021 о 12 год 49 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz GLE400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по Запорізькому шосе 20 км у м. Дніпрі, порушив вимогу знаку 4.2 Рух праворуч, чим порушив п. 8.4 «г»   ПДР   порушення вимог наказових знаків.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке. 
За змістом п. 8.4 «г»   ПДР   України дорожні знаки поділяються на групи: г) наказові знаки, які показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження. Знак 4.2 є наказовим та вказує на «Рух праворуч».
Порушення вимог дорожніх знаків є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
У свою чергу, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.
За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.
При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, в порушення вимог частини 3 статті 283 КУпАП в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.
З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Посилання заявника апеляційної скарги на те, що обов`язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України (в редакції з 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає і посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення поліцейський діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання поліцейським своїх обов`язків у відповідності до Закону України “Про Національну поліцію”, не звільняє останнього обов`язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року по справі №214/4798/21 (провадження №2-а/214/113/21) – без змін.
Постанова   суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.           

Повний текст постанови складено 12.10.2021 р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк