Ухвала
 
19 листопада 2021 року
місто Київ
 
справа № 509/1121/18
провадження № 61-18693ск21
 
Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на іпотечне майно,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  17 листопада 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
І. Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
За змістом оскаржуваного рішення Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») у березні 2018 року звернулося до суду із позовом з вимогами про:
-       звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року, а саме: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 183, 7 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-       на земельну ділянку, загальною площею 0, 0598 га, в тому числі за угіддями: 0, 377 га багаторічні насадження, 0, 0221 га забудовані будівлями, кадастровий №5123755300:02:008:0167, призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою їх реалізації та направлення коштів на погашення заборгованості перед банком за кредитним договором у розмірі 3 430 318, 89 грн. Встановлення початкової ціни реалізації предметів іпотеки: за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року для садового будинку - 1 128 100, 00 грн; за іпотечним договором від 30 жовтня 2007 року для земельної ділянки - 131 560, 00 грн.
Отже, у справі № 509/1121/18 спір виник з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні пред`явленого позову.
Зміст вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2019 року в справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18).
Отже, у справах про звернення стягнення на предмет іпотеки ціна позову обраховується із суми заборгованості, в рахунок якої позивач просить звернути стягнення.
У справі № 509/1121/18 розмір заборгованості позивачем визначено в сумі 3 430 318, 89 грн.
Відповідно до змісту оскаржуваного рішення АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду засобами поштового зв`язку у березні 2018 року.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено на 2018 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року - 1 762 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно судовий збір, який підлягав сплаті юридичною особою за подання позову, складав 51 454, 78 грн, за подання касаційної скарги - 102 909, 56 грн.
До касаційної скарги додано докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 3 524, 00 грн, втім, з врахуванням змісту позовних вимог майнового характеру та взявши до уваги наведені Верховним Судом розрахунки, сплачений заявником розмір судового збору є недостатнім.
За наведених обставини заявнику потрібно доплатити судовий збір у розмірі 99 385, 56 грн (102 909, 56 - 3 524, 00) та надати оригінал відповідної квитанції або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору потрібно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
ІІ. За правилами частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Зі змісту рішення суду апеляційної інстанції випливає, що це рішення ухвалено 30 вересня 2021 року, повний текст складено 08 жовтня 2021 року, касаційна скарга на таке рішення подана 17 листопада 2021 року, отже із пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ним отримано засобами поштового зв`язку 12 листопада 2021 року.
У додатку до касаційної скарги заявником долучено копію конверта Одеського апеляційного суду, втім зазначене без копії супровідного листа суду апеляційної інстанції, яким направлено ОСОБА_1 зазначене рішення, не висвітлює повно інформацію щодо направлення судом цього рішення учаснику справи саме у справі № 509/1121/18.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Суд роз`яснює, що якщо позивач (тут - заявник) не усуне недоліки позовної заяви (касаційної скарги) у строк, встановлений судом, заява (скарга) вважається неподаною і повертається позивачеві (заявникові) (частина третя статті 185 ЦПК України).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на іпотечне майно, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 С. О. Погрібний