ПОСТАНОВА 
Іменем України

29 вересня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 385/15/21
провадження № 22-ц/4809/898/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2021 року у справі за Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

встановив:

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 09 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0399 філії Одеського обласного управління та ОСОБА_1 , на підставі заяви встановлення (збільшення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який містить в собі, в тому числі, елементи Кредитного договору, умови якого викладені в Розділі ХХІІ цього Договору.
Відповідно до умов даного договору відповідачу було встановлено відновлювальну кредитну лінію на картковий рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 20000 гривень зі сплатою 38 % річних за користування кредитними коштами. 
Вказував, що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі,  надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов`язання за зазначеним кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 18 грудня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 26 812 гривень 84 копійок, з яких: 19 503 грн. – заборгованість за основним боргом (кредитом); 4852,76 грн. – проценти за користування кредитом; 580,07 грн. – комісія; 580,69 – пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 347,02 грн. – пеня за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредитним; 707,52 грн. – 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 194,26 грн. – 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 28,15 грн. – втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 19,37 грн. – втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути зазначену суму боргу.
Заочним рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 25 305,06 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та комісії відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Не погодившись із судовим рішенням, АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду в частині відмови у задоволені позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 09.03.2019  ОСОБА_1 підписав заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), чим погодився з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладених в цій Заяві (зокрема, розміру Кредиту) та Умовах користування кредитною лінією (Кредитом) /а.с.23-24/.
Відповідно до вказаної заяви, ОСОБА_1 виявив бажання на встановлення кредитного ліміту в розмірі 20 000 грн. зі сплатою 38,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс – періоду та 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки, проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору.
11.03.2019 ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком заборгованості позичальника  ОСОБА_1 , станом на 18.12.2020 року загальна сума заборгованості складає – 26812,84 грн., з яких: 19503,00 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 4852,76 грн. - проценти за користування кредитом, 580,07 грн. – комісія, 580,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 347,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 707,52 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 194,26 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 28,15 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 19,37 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом /а.с. 33/.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За положеннями частини 1 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1049 ЦК України).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК України).
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Проте у самій заяві на встановлення (Збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), яка підписана відповідачем, підписаній сторонами договору, не встановлені умови договору щодо стягнення неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також комісії.
Суд першої інстанції правильно встановив, що доданий банком до позовної заяви договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, загальні тарифи на додаткові послуги не містять підпису відповідача, а тому їх не можна вважати складовими частинами укладеними між сторонами кредитного договору.
Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення комісії та пені.
Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: 

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Карпенко