Справа № 345/4607/21 
Провадження № 22-ц/4808/1692/21 
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого  Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:           Бойчука І.В., Пнівчук О.В.
секретаря                  Петрів Д.Б.,
з участю                 ОСОБА_1 її представника адвоката Лопуха З.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 20 жовтня 2021 року, постановлену у складі судді Кулаєц Б.О. у м.Калуш за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення доказів.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син заяників, після його смерті залишився будинок. З метою отримання спадщини заявники звернулися до нотаріуса. Однак 06.09.2021 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у прийнятті спадщини зіславшись на те, що у спадкодавця є ще інші спадкоємці за законом (дочка спадкодавця ОСОБА_4 та дружина спадкодавця ОСОБА_5 ). У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають намір звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, однак позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, документ, що підтверджує сплату судового збору. Зокрема вони звернулася до фахівця про проведення технічної інвентаризації на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Метою технічної інвентаризації мало б стати виготовлення технічного паспорта із відповідною вартісною оцінкою майна, а відтак використання цього документу як доказу у позові, який би підтверджував, зокрема, ціну позову та визначив необхідну суму для сплати судового збору. 07.10.2021 вона разом з інженером інвентаризатором нерухомого майна прибула до відповідного домоволодіння, однак там проживає ОСОБА_3 , яка не допустила їх до будинку для проведення обмірів та інших необхідних інвентаризаційних дій. Оскільки ОСОБА_3 не допускає до будинку для проведення інвентаризації домоволодіння та виготовлення технічного паспорта, який слугуватиме доказом у справі, є усі підстави вважати, що збирання і подання відповідного доказу буде неможливим. Просять, забезпечити докази шляхом доручення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 провести технічну інвентаризацію нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та виготовити технічний паспорт; зобов`язати ОСОБА_3 , яка проживає у будинку, та інших осіб не чинити перешкод у проведенні інвентаризації та допустити фізичну особу – підприємця ОСОБА_6 до будинку та іншої частини домоволодіння для проведення обмірів та інших дій, необхідних для інвентаризації нерухомого майна; витрати за проведення інвентаризації покласти на неї.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової, якою заяву про забезпечення доказів задовольнити. Зокрема вказує, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні заяви з двох підстав перше щодо того, що заявниками не надано доказів суду, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачено, та друга, що виходячи зі змісту ст. 116 ЦПК України не передбачено способу забезпечення доказів, як надання доручення провести інвентаризацію та зобов`язати особу не чинити перешкоди у проведенні інвентаризації. З даним висновком ОСОБА_1 категорично не погоджується і вважає, що заявники мають усі законні підстави забезпечення доказів, оскільки додані до заяви документи підтверджують, що збирання та подання до суду доказу, а саме технічного паспорта з вартісною оцінкою нерухомого майна буде неможливим чи утрудненим. Разом з тим, щодо другої підстави зазначає, що навіть якщо способи забезпечення які просили застосувати у заяві прямо не передбачені ЦПК України то суд у праві застосувати інші способи. Але безумовна відмова відмова на підставі, що застосована судом першої інстанції не ґрунтується на законі та є неправомірною. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги просять її задовольнити, а ухвалу Калуського районного суду скасувати.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні заяви  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  суд першої інстанції виходив з того, що виходячи зі змісту ст. 116 ЦПК України не передбачено такого способу забезпечення доказів, як надання доручення провести інвентаризацію та зобов`язати особу не чинити перешкоди у проведенні інвентаризації, який просить застосувати заявник.  Заявником ОСОБА_1 суду не надано доказів, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і обставинам справи.
Відповідно до частини першої  статті 352  ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що згідно свідоцтв про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (а.с.9)
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 його батьками є заявники ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с.5)
Згідно відмови приватного нотаріуса Локатир М.В. від 06.09.2021 року, заявникам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що окрім них є, ще інші спадкоємці за законом (дочка спадкодавця ОСОБА_4 та дружина спадкодавця ОСОБА_5 ). Своє право ОСОБА_5 як спадкоємць на відмову від прийняття спадщини реалізовала після строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Тому для вирішення питання нотаріус рекомендувала їм звернутися в суд (а.с.10)
Установлено, що 01.10.2021 року між ФОП ОСОБА_6 та заявниками було укладено договір №01/10/21 про проведення технічної інвентаризації на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Згідно договору необхідно провести обміри житлового будинку , господарських будівель та споруд. (а.с.16)
07.10.2021 року було складено рапорт інспектором поліції з метою фіксації факту перешкоджання ОСОБА_10 (невісткою заявниці) потрапляння до житла АДРЕСА_1 для проведення інвентаризації житла для подальшого оформлення права власності (а.с.14).
Згідно ч.ч.1,2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.
Вимогами п.п.4, 5 ч.1 ст.117 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом.
Установлено, що заявники мають намір звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме нерухоме майно, яке є домоволодінням і складається з будинку та об`єкта незавершенного будівництва. Разом з тим зазначає, що для подання позовної заяви по суті спору заява повинна містити документи для підтвердження сплати судового збору. З огляду на це заявники звернулися до фахівця для проведення технічної інвентаризації на домоволодіння АДРЕСА_1 . Метою технічної інвентаризації мало б стати виготовлення технічного паспорту із відповідною вартістною оцінкою майна, а відтак використання цього документу як доказу у позові, який би підтверджував, зокрема ціну позову та визначав необхідну суму для сплати судового збору, що на її думку без забезпечення доказів неможливо.
Разом з тим, відповідно ст. 176 ч.2 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Судом першої інстанцї правильно встановлено, що виходячи зі змісту ст. 116 ЦПК України не передбачено такого способу забезпечення доказів, як надання доручення провести інвентаризацію та зобов`язати особу не чинити перешкоди у проведенні інвентаризації, який просить застосувати заявник.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Отже, суд апеляційної інстанції має право скасовувати лише ті ухвали, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Ухвала щодо забезпечення доказів подальшому провадженню у справі не перешкоджає.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що додані до заяви документи підтверджують, що збирання та подання до суду такого доказу як технічого паспорту з вартною оцінкою нерухомого майна буде не можливим чи утруденим, так як суперечить ст.116, ч.2 ст. 176 ЦПК України.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст складено 07 грудня 2021 року.

Судді:                                                                В.Д. Фединяк
                                                                       І.В. Бойчук
                                                                       О.В.Пнівчук