ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 листопада 2021 року           справа №263/3304/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., ,  Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2021 року у справі № 263/3304/21 (головуючий у 1 інстанції суддя Киян Д.В.), складену у повному обсязі 29 червня 2021 року у м. Маріуполі Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

16 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідача від 10 березня 2021 року № 415, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП  (а.с. 1-4).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2021 року позов задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2021 року № 415 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, скасовано, провадження у справі закрито (а.с. 65-69).
Не погодившись із судовим рішенням, Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2021 року у справі № 263/3304/21 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що спірна постанова прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відсутність складу здійснення правопорушення не доведена (а.с. 71-75).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
08 листопада 2021 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 06 лютого 2021 року посадовою особою управління поліції складено протокол № 129706 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка 06 лютого 2021 року приблизно о 13 год. 00 хвл., перебуваючи у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 »  за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала тютюнові вироби (цигарки) «Winston» за ціною 57 грн. 50 коп.  неповнолітньому гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП  (а.с. 5).
Матеріали справи про адміністративне правопорушення були направлені до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради для розгляду та прийняття рішення згідно чинного законодавства.
Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради 10 березня 2021 року на підставі протоколу № 129706 від 06 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, керуючись статтею 218 КУпАП прийнято постанову № 415, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.(а.с. 16).
Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вини позивача, відтак постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасована, а провадження у справі закрито.
Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 9 КУпАП,  адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до ст. 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст. 268 цього Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 2статті 156 КУпАП, відповідачем надано: постанову; протокол; копію фіскального чеку без найменував товару; фотознімок чоловіка у масці та фотознімок чоловіка, який стоїть біля входу дверей та палить цигарки; фотознімок паспорта покупця, фотознімок продавця; письмові пояснення покупця, продавця.
Так, ОСОБА_1 надані письмові пояснення, у яких остання зазначила, що 06 лютого 2021 року до магазину, де вона працює, зайшов молодий чоловік на вигляд 20 років, якому вона продала пачку цигарок. Документи вона у нього не спитала, так як його вік не викликав у неї сумнівів, що він повнолітній
До протоколу додане фото, на якому зображений ОСОБА_2 , але у протоколі відсутні відомості щодо фотофіксації, однак на наданих фото відсутня прив`язка до місцевості, дата, час фотознімку. Відеозапис суду надано не було. Тобто, відсутні підстави вважати, що фото зроблене саме за цією адресою, тому суд не може прийняти їх до уваги як належні та допустимі доказів розумінні ст.73,74 КАС України.
Також слід зазначити, що долученої представником відповідача копія фіскального чека не можливо встановити назву товару, назву магазину, що не дає підстав для використання цього доказу як належного, допустимого і достовірного.
Не звернуто увагу відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення і на ту обставину, що не було вилучено самі цигарки які ніби-то придбав неповнолітній.
Так само, при притягненні позивача  до адміністративної відповідальності взагалі не було з`ясовано, чи є вона суб`єктом, який підлягає притягненню до відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, а саме не було з`ясовано основного чи є вона працівником магазину-бару.
При цьому, сам по собі факт визнання особою своєї вини не має будь-якого визначального значення для притягненні її до відповідальності, в разі якщо таке визнання вини не узгоджується із сукупністю решти досліджених доказів у справі органом, що правомочний розглядати справу, оскільки воно може бути наслідком незаконного впливу на особу, введення її в оману, результатом юридичної неграмотності особи тощо.
Згідно до статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2021 року - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 червня 2021 року у справі № 263/3304/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Постанова суду апеляційної інстанції прийнята 15 листопада 2021 року.          
          
Судді                                                                                                   А.В. Гайдар          
                                                                                                            Т.Г. Гаврищук
                                                                                                             І.Д. Компанієць