Справа № 461/4889/21                                Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3150/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 36

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       14 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого - судді Ніткевича А.В.,     
                 суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
                секретаря Жукровської Х.І.
                з участю представника відповідача Райхеля Р.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2021 року в складі судді Юрківа О.Р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрпошта", Львівської дирекції ВПЗ Львів - поштамт про визнання дій протиправними та зобов"язання до вчинення дій,-
встановив:
Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта», Львівської дирекції ВПЗ Львів - поштамт про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій - залишено без руху.
Надано позивачу 10-ти денний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме долучення до матеріалів справи документу, що підтверджує сплату судового збору за чотири вимоги немайнового характеру у розмірі 3632, 00 грн., або надати належним чином завірені документи, які підтверджують скрутне матеріальне становище, за період, що не перевищує шість місяців, що передують даті подання позовної заяви до суду.
Роз`яснено позивачу наслідки невиконання ухвали та те, що залишення позовної заяви без руху не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
Ухвалу суду оскаржив позивач  ОСОБА_1 , вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням нормам матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд не вправі вимагати документи про майновий стан особи за період інший, ніж визначений ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», тобто за календарний рік, при цьому суд дійшов помилкового висновку зазначивши про необхідність подання документів, у яких міститься інформація, надана за період раніше, ніж за пів року до моменту подачі позову.
Покликається на відповідну судову практику.
Звертає увагу, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, а також має переслідувати законну мету.         
Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки, при цьому судова повістка направлялася за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 , однак конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення, з датою 29.11.2021, про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України слід вважати днем вручення судової повістки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на заперечення доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції врахувавши вимоги ЗУ «Про судовий збір» дійшов висновку, що позивачу потрібно сплатити 3632, 00 грн. за пред`явлені ним чотири позовні вимоги, тому залишив позовну заяву без руху.
При цьому, суд звернув увагу на те, що надані ОСОБА_1 документи, на підтвердження скрутного матеріального становища є неналежними та недопустимими, оскільки дата їх видачі перевищує понад 6 місяців, відтак такі не підтверджують дійсний матеріальний стан заявника на момент подачі позовної заяви, а також не є засвідченими у встановленому законом порядку.
Також суд врахував, що звернувшись до суду із даним позовом, останній не цікавиться розглядом справи, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.
Перевіряючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів виходить з такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом частини 5 ст. 12 ЦПК  України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.
Статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України визначено, що однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Таким чином, стаття 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду. 
Аналіз зазначених норм права дає підстави для беззаперечного висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без руху, як судове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку виключно в контексті перевірки апеляційним судом правильності визначення судом першої інстанції розміру судових витрат, в іншій частині ухвала про залишення позовної заяви без руху, не переглядається (п. 13 ч.1 ст. 353 ЦПК України). 
Враховуючи наведене та те, що предметом даного апеляційного розгляду є лише питання розміру судових витрат, які визначені місцевим судом, як сума судового збору, що підлягає сплаті позивачем при поданні позову, з врахуванням заявлених ним вимог, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо майнового стану особи, як підстави для звільнення позивача від сплати судового збору та не надає оцінки доказам, які такий підтверджують.
В свою чергу, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).
Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Дана стаття також встановлює ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.
Зокрема, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 4 ст. 175 ЦПК України).
Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2021 рокупозовну заяву ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов"язання до вчинення дійзалишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої, протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали, а саме позивачу запропоновано сплатити судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру у розмірі 3632, 00 грн. або надати належним чином завірені документи, які підтверджують скрутне матеріальне становище.
Роз`яснено наслідки невиконання ухвали.
Так, дійсно як вбачається з матеріалів справи, звернувшись з позовною заявою позивач ОСОБА_1 просить у такій визнати протиправними дії АТ «Укрпошта» щодо не надання відповіді на запит від 13.03.2021 відповідно до ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про звернення громадян», визнати протиправними дії Львівської дирекції ВПЗ Львів-поштамп щодо надання відповіді не по суті його запиту від 30.09.2020 та порушення строків надання відповіді відповідно до ЗУ «Про інформацію», зобов`язати АТ «Укрпошта» надати йому письмову відповідь на запит від 13.03.2021, зобов`язати Львівську дирекцію ВПЗ Львів-поштамп надати йому письмову відповідь по суті запиту від 30.09.2020.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 заявив чотири вимоги, які носять немайновий характер.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».
За змістом ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовної зави немайнового характеру, яка подана фізичною особою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривень.
Як зазначено вище та встановлено судом першої інстанції, позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру, при цьому подаючи позов судовий збір не сплачено.
Визначаючи розмір судового збору, суд першої інстанції правильно зазначив, що за вимоги немайнового характеру ОСОБА_1 необхідно сплати судовий збір у розмірі 3632,00 грн. (908,00 грн. х 4) і така сума судового збору відповідає розміру ставок, визначених у статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду в частині визначення розміру судових витрат, оскільки в цій частині вона постановлена з дотриманням вимог спеціального закону, а протилежні доводи апеляційної скарги є суб`єктивним розумінням апелянта відповідних норм закону.
В свою чергу, згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Разом з цим, покликання ОСОБА_1 на практику Європейського суду з прав людини в контексті визначення оскаржуваною ухвалою відповідного розміру судового збору, як перешкоди у доступі до суду чи завданні шкоди самій суті цього права, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки постановлення оскаржуваної ухвали, як судового рішення в межах п`ятиденного строку із часу надходження позову, зокрема із залишенням такого без руху, у тому числі з підстав несплати судового збору, не є дискреційними повноваженнями суду, а його обов`язком, який визначений процесуальним законом.        
Більше того, чинним законодавством визначено саме право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору, відтак у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір, як і оцінює будь які докази у цьому контексті, за своїм внутрішнім переконанням.
Окремо колегія суддів вважає за можливе звернути увагу на те, що покликання апелянта ОСОБА_1 , зокрема на постанову Львівського апеляційного суду від 21.09.2020, справа №462/3099/20, не є релевантним для даної ситуації, з врахуванням того, що сам апелянт зазначає про не вирішення у цій справі місцевим судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору та передчасне постановлення ухвали про визнання позовної заяви неподаною та повернення такої, натомість, як неодноразово зазначалось вище, у даній справі предметом перевірки є виключно правильність розрахунку судового збору, який визначений в ухвалі про залишення позову без руху, тобто такий (позов) не повернуто.
Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не є та на висновки суду не впливають.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2021 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2021 року.

Головуючий:                                                        А.В. Ніткевич 

Судді:                                                                С.М. Бойко
       
С.М. Копняк