Номер провадження: 33/813/1345/21
Номер справи місцевого суду: 946/7818/21 
Головуючий у першій інстанції Яковенко І.І. 
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання – Лопотан В.І., 
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – Погорілого Олександра Валентиновича на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення
В С Т А Н О В И В:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, представник   ОСОБА_1 – Погорілий Олександр Валентинович подав апеляційну скаргу,у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року – змінити в частині накладеного за ст. 124 КУпАП адміністративного стягнення та пом`якшити накладене на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців на штраф у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 02.11.2021 року з`явився ОСОБА_1 та його представник – адвокат Погорілий О.В. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Погорілого О.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Так, частиною 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №441968 від 14.09.2021 року, відповідно до якого, 10.09.2021 року о 08:30 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21112» номерний знак НОМЕР_2 на 221 км автодороги М-15 Одеса – Рені, в порушення підп. «б» п. 2.3., п. 10.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР), при виконанні маневру розвороту не з крайнього лівого положення не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 2103» номерний знак НОМЕР_3 , який рухався позаду в попутньому напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.1);
-рапортами інспекторів РВ поліції від 10.09.2021 року (а.с. 2,3);
-протоколом огляду місця дорожньо – транспортної пригоди від 10.09.2021 року (а.с. 4-7);
-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 8);
-направленням ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння від 10.09.2021 року (а.с. 9);
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , доданих до протоколу (а.с. 11-14);
-заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відмову від проведення медичної експертизи (а.с. 15,16). 
Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У доводах апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 та його дружина отримали тілесні ушкодження, тому обов`язковим було здійснення медичної експертизи щодо наявності алко/нарко речовин учасників ДТП, але ані протокол, ані інші адміністративні матеріали не містять даних щодо її проведення.
Разом з тим, апеляційний суд критично оцінює вказані твердження апелянта, з огляду на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять зокрема: направлення ОСОБА_1 для проведення забору крові і визначення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння від 10.09.2021 року (а.с. 9); заяву ОСОБА_1 від 14.09.2021 року, у якій останній просить розгляд за фактом заподіяння ним тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП, яка сталася 10.09.2021 року не проводити, за судово - медичною експертизою звертатися не буде (а.с. 15). Аналогічна заява також міститься в матеріалах справи і від ОСОБА_2 (а.с.16). 
Більш того, як вбачається з матеріалів справи та апелянтом не заперечується, у судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, пояснивши, що він дійсно здійснював розворот не з крайнього лівого положення, і він не помітив автомобіль, що рухався позаду нього, у зв`язку з чим сталося зіткнення транспортних засобів, від чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження, а також він та його дружина отримали тілесні ушкодження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, на яких базується висновок вчинення особою адміністративного правопорушення є безпідставними. 
Разом з цим, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – Погорілого О.В. в частині того, що наявні обставини, які зумовлюють зміну постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 в частині накладеного адміністративного стягнення та пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на більш м`яке. 
Так, згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з положеннями ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що при призначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, судом першої інстанції не були в достатній мірі враховані дані про особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.
Зокрема, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, при накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що воно є грубим, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому судом також зазначено, що обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає, а тому враховуючи те, що притягуваний вчинив грубе правопорушення, внаслідок неприпустимої під час керування транспортним засобом неуважності, що призвело до завдання шкоди як майну потерпілого, так і майну притягуваного, суд дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_1 більш м`якого стягнення ніж позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, а саме такого стягнення як штраф, буде недостатнім. Тому, на думку суду, для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, але в межах мінімального строку, оскільки, як було вище наведене, він вчинив грубе правопорушення, що у відповідності до ч. 2 ст. 30 КУпАП є підставою для застосування такого стягнення.
В свою чергу, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 визнав свою вину, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, є пенсіонером, що проживає у сільській місцевості, дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_2 є інвалідом (а.с. 34-38) і позбавлення права керувати ОСОБА_1 позбавить сім`ю прав на пересування та життєзабезпечення у сільській місцевості. Крім того, правопорушення ОСОБА_1 вчинив з необережності (відсутність саме умисної дії ОСОБА_1 під час скоєння вказаного адміністративного правопорушення), в результаті дорожнього-транспортної пригоди автомобілям завдані незначні механічні пошкодження. Також апеляційний суд враховує, що вказані дії  ОСОБА_1  не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.
Більш того, санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень:
1)штраф;
2)та позбавлення права керувати транспортними засобами.
У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.
Адміністративне правопорушення (проступок) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на охоронювані законом суспільні відносини і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення характеризується низкою ознак: дія або бездіяльність, тобто діяння; діяння суспільно небезпечне; діяння протиправне; діяння винне; діяння каране.
За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.
Суд вважає, що таке адміністративне стягнення, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже повністю досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Відповідно до ст.294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – Погорілого Олександра Валентиновича – задовольнити частково.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення – змінити в частині накладення адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців на штраф в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривен.
В решті постанову залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 
Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра