КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №757/63890/2019                                                                               Головуючий у І інстанції - Батрин О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/12287/2021                                       Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
02 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Центр протидії корупції» про визнання дій такими, що порушують немайнові права особи, поновлення порушених немайнових прав шляхом зобов`язання вчинити певні дії, - 
 
встановив:
 
В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала на розгляді справа за вищевказаним позовом.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
08 лютого 2021 року до Печерського районного суду м. Києва звернувся представник ГО «Центр протидії корупції» - Бойко О.І. із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме щодо вирішення питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32000 грн.
Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГО «Центр протидії корупції» 32000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів якої зазначила, що адвокатом Бойко О.І. не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження сплати ГО «Центр протидії корупції» грошових коштів у рахунок витрат на правничу допомогу згідно умов договору №06-19/1 від 03 червня 2019 року, додаткової угоди до нього №63890/1 від 23 грудня 2019 року та акту приймання-передачі наданих правових послуг від 05 лютого 2021 року, а саме платіжних документів (квитанцій, прибуткових касових ордерів, платіжних доручень з відміткою банку або інших банківських документів, касових чеків, тощо).
При цьому, згідно з актом приймання-передачі наданих правових послуг від 05 лютого 2021 року ГО «Центр протидії корупції» зобов`язаний сплатити 32000 грн на користь АБ «Олексія Бойко» протягом трьох календарних днів з моменту підписання сторонами цього акту, тобто до 08 лютого 2021 року.
Саме 08 лютого 2021 року адвокатом Бойко О.І. до Печерського районного суду м. Києва і було надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у справі із додатками, серед яких письмових доказів фактичного здійснення відповідачем оплати професійної правничої допомоги на користь АБ «Олексія Бойко» не було.
Відсутність доказів здійснення відповідачем витрат для надання правничої допомоги унеможливлює її відшкодування.
Крім цього, заявлена адвокатом Бойко О.І. у заяві про ухвалення додаткового рішення від 08 лютого 2021 року сума відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 грн значно перевищує суму, заявлену ним у попередньому (орієнтовному) розрахунку, яка містилась у відзиві на позов (20 000 грн).
Просила скасувати додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ГО «Центр протидії корупції» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 32000 грн. - відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, розмір витрат на оплату послуг адвоката є спів мірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Проте, повністю з такими висновками колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа,  а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру  і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової  допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві,   в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар  є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги   є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання   (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня  2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження  № 12-171гс19)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі  № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня  2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони  є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але  й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі   6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:  1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1,2,3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).  
Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Громадської організації «Центр протидії корупції» про визнання дій такими, що порушують немайнові права особи, поновлення порушених немайнових прав шляхом зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено. 
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів  у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні рішення від 02 лютого 2021 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які були понесені відповідачем на професійну правничу допомогу. Представник відповідача ГО «Центр протидії корупції» адвокат Бойко О.І. в судових дебатах заявив про те, що докази понесених відповідачем витрат на правову допомогу будуть подані до суду відповідно до положень частини 8 статті 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
08 лютого 2021 року така заява була подана представником відповідача до Печерського районного суду м. Києва. 
У вказаній заяві представник відповідача просив районний суд стягнути з позивачки на користь відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 32000 грн.
З наданих до заяви доказів вбачається, що 03 червня 2019 року між Адвокатським бюро «Олексія Бойко» в особі адвоката Бойка О.І. та Громадською Організацією «Центр протидії корупції» в особі заступника виконавчого директора Щербан О.Ю. був укладений договір №06-19/1 про надання правової допомоги. 
Відповідно до умов п.3.1 вказаного договору, загальна вартість правничої допомоги, наданої за цим договором, сторонами не обмежується та складається з ціни (вартості) правових послуг, наданих Адвокатським бюро, гонорару успіху та додаткових витрат, понесених адвокатом у зв`язку з наданням правничої допомоги.
Згідно умов п.3.2 даного договору, ціна (вартість ) правових послуг, що надаються Адвокатським бюро за цим договором, та порядок їх оплати визначаються додатковими угодами до даного договору , які невід`ємною його частиною.
23 грудня 2019 року між Адвокатським бюро «Олексія Бойко» та Громадською організацією «Центр протидії корупції» було укладено додаткову угоду №63890/1 до договору про надання правничої допомоги №06-19/1 від 03 червня 2019 року.
Відповідно до умов п. 1.1 та п.1.2 вказаної додаткової угоди, порядок обчислення ціни (вартості) правових послуг (гонорару), що надаються Адвокатським бюро за договором про надання правової допомоги №06-19/1 від 03 червня 219 року за здійснення представництва   клієнта у Печерському районному суді м. Києва, включаючи, але не виключно, підготовку та подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 у справі №757/63890/19, а також на підготовку та подання усіх необхідних процесуальних документів та документів правового характеру, участь у розгляді зазначеної справи у суді першої інстанції, визначається, виходячи із реального обсягу наданих послуг та погодженого сторонами фінансового розміру гонорару за вид таких послуг згідно наступного переліку:
вивчення позовної заяви, доданих до неї документів, підготовка, складання та оформлення відзиву на позов - 14000 грн.;
ознайомлення з матеріалами справи - 1000 грн. за кожне ознайомлення;  
ознайомлення і вивчення відповіді на відзив - 2000 грн;
підготовка, складання та оформлення заперечень на відповідь на відзив - 2000 грн;
підготовка, складання та оформлення клопотань та інших документів з процесуальних питань по справі - 1000 грн. за один процесуальний документ; 
підготовка, складання, оформлення та направлення адвокатського запиту - 1000 грн. за один запит;
участь у судовому засіданні - 3000 грн. за одне судове засідання;
прибуття у судове засідання, яке не відбулося з будь-яких причин - 500 грн. за одне засідання; 
надіслання суду та/або учасникам справи документів у справі засобами поштового зв`язку - 500 грн. за поштову розсилку одного процесуального документу;
відшкодування понесених поштових витрат, пов`язаних із розсилкою процесуальних документів учасникам провадження та на адресу суду - у розмірі фактично понесених витрат; 
гонорар успіху - пропорційно розміру відмовлених у задоволенні позовних вимог у відношенні до 10000 грн.
Оплату правових послуг за даною додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги №06-19/1 від 03 червня 2019 року клієнт здійснює на підставі акту приймання-передачі наданих правових послуг, у якому зазначаються понесені   Адвокатським бюро витрати у зв`язку з наданням послуг, види та вартість наданих послуг, протягом трьох календарних днів після його підписання сторонами у формі, передбачені п.3.4 договору про надання правничої допомоги №06-19/1 від 03 червня 2019 року.
19 липня 2021 року між Адвокатським бюро "Олексія Бойко" в подальшому Адвокатське бюро та Громадською організацією "Центр протидії корупції " (клієнт) був підписаний акт приймання - передачі наданих правових послуг відповідно до договору № 06-19/1 від 03 червня 2019 року та додаткової угоди № 63890/1/АП від 12 квітня 021 року", згідно якого Адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв послуги правничої допомоги усього на суму 24 000,00 грн., а саме:
вивчення позовної заяви, доданих до неї документів, підготовка, складання та оформлення відзиву на позов 24.12.2019-08.01.2020 року - 14000 грн.;
надіслання учасникам справи та суду відзиву на позов 08.01.2020 - 500 грн;
підготовка, складання та оформлення клопотання про долучення доказів до справи 18-19.02.2020 - 1000 грн;
прибуття у підготовче судове засідання, яке не відбулося 19.02.2020 - 500 грн;
прибуття у підготовче судове засідання, яке не відбулося 08.07.2020 - 500 грн;
ознайомлення і вивчення відповіді на відзив 09-12.07.2020 - 2000 грн;
підготовка, складання та оформлення заперечень на відповідь на відзив 04-07.09.2020 - 2000 грн;
участь у підготовчому судовому засіданні у справі 08.09.2020 року - 3000 грн.;
прибуття у підготовче судове засідання, яке не відбулося 04.11.2020 - 500 грн;
участь у судовому засіданні 02.02.2021 - 3000 грн;
гонорар успіху (у задоволенні позову відмовлено) - 5000 грн.
Доказів оплати відповідачем вказаних послуг з надання правничої допомоги на суму 32000 грн. заявник до заяви не надав.
Заперечуючи проти доводів заяви про ухвалення додаткової постанови щодо розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Гольдарб К.Ю. посилалась на те, що сума витрат на правову допомогу у сумі 32 000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони. Вважає, що розмір понесених витрат на правову допомогу не підтверджений належними та допустимими доказами, а також не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Перевіряючи розмір витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу адвоката Бойка О.І. в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Крім цього, відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
У відзиві на позовну заяву, відповідач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які поніс відповідач, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 20 000 грн.
Звертаючись до Печерського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача не довів того, що на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку він не міг передбачити збільшення судових витрат, тоді як сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.
На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про задоволення заяви про стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 грн.
Визначаючи розмір витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу адвоката, та розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегією суддів апеляційного суду враховується складність справи, час, витрачений адвокатом Бойко О.І. на представництво відповідача у суді першої інстанції та вважає, що співмірним та справедливим буде відшкодування відповідачу витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн, яка і була першопочатково визначена у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, поданому разом із відзивом на позовну заяву.
Аналізуючи зазначене в сукупності, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни додаткового рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року в частині розміру стягнення витрат на правничу допомогу, встановивши їх у розмірі 20 000 грн.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки дія додаткового рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року була зупинена на час її перегляду в апеляційному порядку ухвалою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року, а тому з прийняттям колегією суддів постанови, необхідно поновити його дію. 
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -   
  
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року змінити в частині розміру стягнення витрат на правничу допомогу, встановивши їх у розмірі 20000 (двадцять тисяч гривень).
Поновити дію додаткового рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 05 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач                                                     К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба