Справа № 135/140/21
Провадження № 22-ц/801/1956/2021
Категорія: 83
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року	Справа № 135/140/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.
Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про скасування обтяження на транспортний засіб та виключення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна,
Рішення ухвалив суддя Корнієнко О. М.
Рішення ухвалено о 14:38 год у м. Ладижині Вінницької області
Повний текст рішення складено 15 червня 2021 року,

встановив:
В лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ДП «Національні інформаційні системи», про скасування обтяження на транспортний засіб та виключення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 травня 2017 року вона придбала у ОСОБА_1 автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип – загальний легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), 2007 року випуску, що підтверджується виданим їй свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу.
Нещодавно вона вирішила відчужити цей транспортний засіб, у зв`язку з чим звернулась до Сервісного центру МВС України в м. Гайсин Вінницької області, де їй відмовили у перереєстрації автомобіля на нового власника, оскільки за інформацією з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на зазначений автомобіль накладено обтяження № 16647386.
Із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05 січня 2021 року вбачається, що 26 грудня 2007 року на підставі договору застави транспортного засобу на зазначений автомобіль було накладено обтяження; обтяжувачем є Філія «Відділення Промінвестбанку в м. Ладижин Вінницької області», боржником – ОСОБА_1 ; розмір основного зобов`язання – 71 150 грн. 27 грудня 2012 року обтяження транспортного засобу припинено на підставі договору від 26 липня 2012 року про розірвання договору застави транспортного засобу від 25 грудня 2007 року.
Згідно довідки ПАТ «Промінвестбанк» від 26 липня 2012 року № 07-12/260 автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, який належить ОСОБА_1 і перебував у заставі ПАТ «Промінвестбанк», вільний від зобов`язань перед банком.
Після придбання нею 10 травня 2017 року автомобіля і державної реєстрації права власності на цей автомобіль, 27 грудня 2017 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження № 16647386 на належний їй на праві власності автомобіль з реєстраційним номером, який було зареєстровано на попереднього власника транспортного засобу – відповідача ОСОБА_1 – НОМЕР_3 , на підставі договору застави № 04-2.1/1189 від 25 грудня 2007 року; обтяжувачем є ТОВ «Кредитні ініціативи», боржником – ОСОБА_1 ; розмір основного зобов`язання – 71 150 грн.
Вона є добросовісним набувачем зазначеного автомобіля, оскільки в день його придбання – 10 травня 2017 року автомобіль був вільний від будь-якого обтяження; про договір застави транспортного засобу № 04-2.1/1189 від 25 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Філією «Відділення Промінвестбанку в м. Ладижин Вінницької області» вона не знала і не могла знати. Обтяження № 16647386, обтяжувачем за яким є ТОВ «Кредитні ініціативи», а боржником – ОСОБА_1 , зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27 грудня 2017 року, тобто після придбання нею автомобіля та коли уже більш як пів року ОСОБА_1 не був власником автомобіля. 
Оскільки зазначене обтяження порушує її право власності як добросовісного набувача транспортного засобу, позивач просила скасувати обтяження у вигляді застави рухомого майна – автомобіля марки CHEVROLET, модель AVEO, тип – загальний легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), 2007 року випуску, яке зареєстровано 27 грудня 2017 року реєстратором Філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» за № 16647386, та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні відомості про реєстрацію обтяження на цей автомобіль.
Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року позов задоволено. 
Скасовано обтяження у вигляді застави рухомого майна, а саме: автомобіля марки CHEVROLET, модель AVEO, тип – загальний легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), 2007 року випуску, яке зареєстровано 27 грудня 2017 року реєстратором філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» за № 16647386.
Виключено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні відомості про реєстрацію обтяження на автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип – загальний легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), 2007 року випуску.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. та 1500 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою.
Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. та 1500 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , пославшись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача судових витрат (судового збору у розмірі 454 грн. і витрат, пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 1500 грн.) скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у стягненні з нього таких судових витрат, а також стягнути з позивача на його користь понесені ним при зверненні до суду із апеляційною скаргою витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені нею судові витрати, оскільки він не є належним відповідачем у цій справі, так як жодним чином не порушив права позивача і за результатами розгляду справи суд першої інстанції мав би відмовити в задоволенні позову до нього та прийняти рішення по суті заявлених вимог до належного відповідача – ТОВ «Кредитні ініціативи».
Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, пославшись на те, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у цій справі, оскільки оскаржуване обтяження транспортного засобу було зареєстроване 27 грудня 2017 року на підставі договору застави транспортного засобу № 04-2.1/1189 від 25 грудня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 . Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» у відзиві на її позовну заяву зазначав, що боржник ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором не виконав і надав розрахунок заборгованості за договором.
Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» та третя особа ДП «Національні інформаційні системи» відзиви на апеляційну скаргу не надали.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 і його представник не з`явилися. Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Клименко І. Ф. надіслала заяву, якою просить розглянути справу у її відсутності та у відсутності відповідача ОСОБА_1 ; вимоги апеляційної скарги підтримує і просить їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 , представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
За правилами статті 372 ЦПК України така неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду відповідач ОСОБА_1 оскаржує в частині стягнення з нього судових витрат на користь позивача, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в оскаржуваній відповідачем частині. 
Ухваливши рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції вирішив питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача понесені нею судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу) в рівних частках, зменшивши при цьому розмір витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням складності справи, витраченого адвокатом часу та зважаючи на значимість таких дій у справі.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При подачі до суду позову ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а. с. 1).
Від результату розгляду справи – задоволено позов повністю чи частково, залежить вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про повне задоволення заявлених позивачем вимог до двох відповідачів.
Отже, з урахуванням вимог зазначеної частини 1 статті 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню їй в повному обсязі, сплаченому нею, тобто в сумі 908,00 грн., порівну обома відповідачами по 454,00 грн. кожним із них.
Позивач також понесла витрати, пов`язані із розглядом справи, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. 
Правнича допомога надана позивачу адвокатом Анісімовою А. М. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 28/01-1 від 28 січня 2021 року та ордера серії ВН № 154120 про надання правової допомоги у Ладижинському міському суді Вінницької області (а. с. 12). Розмір понесених витрат вона підтвердила наданим нею актом виконаних робіт № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 28/01-1 від 28 січня 2021 року (а. с. 55) та квитанцією до прибуткового касового ордера № 09/06-1-21 від 09 червня 2021 року про оплату ОСОБА_2 5150,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено повністю. За правилами наведеного процесуального закону такі судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При визначенні розміру судових витрат на професійну правничу, що підлягає до повернення позивачу, суд першої інстанції виходив із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності і необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи.
Врахувавши, що позов підлягає до задоволення повністю, а також такі критерії та виходячи із засад розумної необхідності витрат, зваживши на складність справи, витрачений адвокатом час, зваживши значимість дій у справі, а також врахувавши необхідність витрат на консультацію, підготовку позову, складання відповіді на відзив, незначну тривалість судових засідань по справі, в яких інтереси позивача представляла адвокат Анісімова А. М., суд прийняв рішення про необхідність зменшення розміру витрат до 3000,00 грн., розподіливши їх порівну між обома відповідачами – по 1500,00 грн. із кожного.
Таким чином ухвалене в оскаржуваній відповідачем ОСОБА_1 частині рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості, у тому числі вимогам глави 8 «Судові витрати» розділу ІІ ЦПК України. 
З урахуванням викладеного є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тому, що суд першої інстанції безпідставно стягнув із нього на користь позивача понесені нею судові витрати, оскільки він не є належним відповідачем у цій справі, так як жодним чином не порушив прав позивача і за результатами розгляду справи суд першої інстанції мав би відмовити в задоволенні позову до нього та прийняти рішення по суті заявлених вимог до належного відповідача – ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки такі доводи не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального закону, у тому числі на положеннях статті 367 ЦПК України щодо перегляду справи на предмет законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, зваживши на те, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду та не встановлено неправильного застосування норм матеріального права.
Як вбачається із доводів апеляційної скарги та її вимог відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення лише в частині стягнення із нього судових витрат, проте не оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог, заявлених саме до нього, а стягнення судових витрат у даній справі залежить від вирішення позовних вимог.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.
Згідно вимог частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	І. В. Міхасішин  	
  	І. М. Стадник