П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8192/21	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року, прийняте у складі суду судді Кравченка М.М. в місті Одеса по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправною бездіяльність, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (далі – Відповідач, Інститут ВМС) в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Інституту ВМС щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017 року;
- зобов`язати Інститут ВМС нарахувати та виплати грошову компенсацію додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017 року;
- визнати протиправними дії Інституту ВМС щодо розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язати Інститут ВМС здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату донарахованих сум;
- визнати протиправною бездіяльність Інституту ВМС щодо ненарахування та невиплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;
- зобов`язати Інститут ВМС нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що під час проходження військової служби грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось не в повному обсязі, оскільки не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін, яка є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців незалежно від форм власності та виду юридичної особи. Також, Відповідач розрахував та виплатив грошову допомогу на оздоровлення за 2015, 2016 та 2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, попри те, що така винагорода має систематичний характер та входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця. Крім того, при звільненні Відповідачем протиправно не було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки..
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Інституту ВМС щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017 року та зобов`язано Інститут ВМС нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017 року. Визнано протиправною бездіяльність Інституту ВМС щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.12.2017 року та зобов`язано Інститут ВМС нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.12.2017 року. Визнано протиправними дії Інституту ВМС щодо розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2015-2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язано Інститут ВМС здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2015-2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату донарахованих сум. В решті позову відмовлено.
Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки з урахуванням щомісячно додаткової грошової винагороди та здійснення виплату донарахованих сум, Інститут ВМС звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення суду першої інстанції в цій частини таким, що винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки під час нарахування грошової допомоги на оздоровлення виходячи з розміру місячного грошового забезпечення Позивача, Відповідачем правомірно та на виконання відповідних вимог чинних нормативно-правових актів не включено отримуваної Позивачем суми щомісячної додаткової грошової винагороди до розміру його грошового забезпечення.
Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про незгоду з апеляційною скаргою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається за матеріалів, на підставі наказу начальника Генерального штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України           № 413 від 06.07.2015 року майора ОСОБА_1 , офіцера відділення по роботі з особовим складом 160 зенітної ракетної бригади повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Повітряних Сил Збройних Сил України, призначено старшим науковим співробітником науково-дослідного відділу службового використання морських тварин науково-дослідного управління гідробіоніки і службового використання морських тварин Науково-дослідного центру Збройних Сил України «ДЕРЖАВНИЙ ОКЕАНАРІУМ», Військова частина НОМЕР_1 (а.с. 42).
При цьому, як встановлено колегією суддів, у 2014 році, внаслідок окупації та анексії Російською Федерацією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя єдиний в Україні військово-морський вищий навчальний заклад – Академію Військово – Морських Сил імені П.С.Нахімова було передислоковано до міста Одеси та переформовано в Інститут Військово-Морських Сил.
В подальшому, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року № 163 та спільного наказу Міністерства Оборони України та Міністерства Освіти і науки України від 12.06.2014 року № 384/707 «Про утворення факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії та відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Одеської національної морської академії» створено – Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
Разом з цим, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 20.05.2015 року, а також довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 142 від 16.01.2017 року (а.с. 35, 41).
18.12.2017 року наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) за № 216 звільнено з військової служби у запас на підставі п. «Б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я), зокрема, капітана 2 рангу ОСОБА_1 , начальника науково-дослідного відділу (проблем психофізіологічної та психологічної реабілітації) науково-дослідного управління гідробіоніки і службового використання морських тварин Науково-дослідного центру Збройних Сил України «ДЕРЖАВНИЙ ОКЕАНАРІУМ» (а.с. 43).
28.12.2017 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 230 капітана 2 рангу ОСОБА_1 , звільненого у запас на підставі п. «Б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я), зокрема, виключено з 28.12.2017 року зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 44).
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Інституту ВМС із заявою, в якій просив надати інформацію про наступне:
- чи надавалась йому у період з 2015 року по 2017 рік додаткова відпустка, як учаснику бойових дій згідно п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- чи нарахована та чи виплачена йому грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку у період з 2015 року по 2017 рік включно, у відповідності до абз. 3 п. 14 ст. 10-14 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За умови не нарахування та не виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, просив провести нарахування та виплату такої компенсації (а.с. 45-46).
Довідкою Інституту ВМС від 11.05.2021 року № 460/1169 повідомлено               ОСОБА_1 про те, що у продовж 2015-2017 років додаткова оплачувана відпустка із збереженням заробітної плати строком на 14 календарних днів на рік, передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому не надавалась (а.с. 47).
Вважаючи протиправною бездіяльність Інституту ВМС щодо невиплаті індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, а також ненарахування та невиплати грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.12.2017 року та протиправними дії щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
В даному випадку, в межах цієї справи, Інститут ВМС подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині покладення на Інститут ВМС зобов`язання із здійсненням ОСОБА_1 перерахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки з урахуванням щомісячно додаткової грошової винагороди та із здійснення виплату донарахованих сум.
У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в частині позовних вимог про:
- визнання протиправними дії Інституту ВМС щодо розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язання Інститут ВМС здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2017 роки, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату донарахованих сум.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, так як у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 протиправно нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась щомісяця, тому відсутні підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення, у зв`язку з чим повинна враховуватися при обчисленні розміру грошової допомоги на оздоровлення за кожен календарний рік.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Аналогічне положення містилось також у постанові Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294, в якій установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
При цьому, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (далі – постанова № 889).
Пунктом 1 постанови № 889 визначено виплату винагороди:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):
- з 1 квітня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 вересня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 січня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 квітня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 липня 2014 року – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
Між тим, на виконання постанови № 889 Міністром оборони України наказом від 24.10.2016 року № 550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі – Інструкція № 550).
Пунктом 8 Інструкції № 550 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Крім того, пунктом 9 Інструкції № 550 визначено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Як встановлено колегією суддів, предметом перегляду в апеляційному порядку по даній справі є спір про правомірність дій Інституту ВМС НУ ««Одеська морська академія» щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі грошової допомоги на оздоровлення за кожний повний календарний рік служби у період за 2015-2017 роки.
При цьому, ОСОБА_1 вважає, що при здійсненні нарахування спірної суми грошової допомоги на оздоровлення з розміру місячного грошового забезпечення, Інститутом ВМС протиправно не включено отримувані ним суми щомісячної додаткової грошової винагороди до розміру грошового забезпечення.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 року, по справі № 825/997/17 зроблено наступні висновки.
Так, структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.
При цьому, встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.
Тому, Великою Палатою Верховного Суду в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми підзаконних нормативно-правових актів, в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди. 
Крім того, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій щодо необхідності включення отриманої Позивачем суми щомісячної додаткової грошової винагороди до складу його грошового забезпечення при обчисленні спірної грошової допомоги на оздоровлення за кожний повний календарний рік служби у період за 2015-2017 роки.
Доводи апелянта з приводу правомірності не включення отримуваної Позивачем суми щомісячної додаткової грошової винагороди до розміру його грошового забезпечення при обчисленні розміру грошової допомоги на оздоровлення за кожний повний календарний рік, колегія суддів не приймає до уваги, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, які спростовуються вище встановленими обставинами по справі.
Враховуючи вищевказане, твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправною бездіяльність, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                            М.П. Коваль

Суддя:                                                                                О.О. Кравець

        Суддя:                                                                                Л.Є. Зуєва