ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5936/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року справі №160/5936/21 (суддя І інстанції Букіна Л.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач 12.06.2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії – зобов`язати відповідача призначити йому пенсію з 12.10.2020 року, зарахувавши до пільгового стажу службу в армії з 24.02.1988 року по 04.04.1990 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати службу в Радянській Армії з 24.02.1988 року по 04.04.1990 року до пільгового стажу ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нарахувати з 12.10.2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п.2. ч.2  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що у позивача відсутня достатня кількість пільгового стажу, що б надавало йому право на призначення пільгової пенсії. Апелянт вказує, що судом першої інстанції необгрунтовано враховано період роботи позивача у військовій частині з 1988 по 1990 роки, тобто трудової діяльності. Період проходження позивачем строкової військової служби в Радянській Армії з 10.11.1982 року по 27.11.1984 року пенсійним органом зарахований до пільгового стажу в розмірі 2 роки 10 днів. Всього пільговий стаж позивача складає 5 років 5 місяців 26 днів, якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ст.114 Закону №1058. 

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження, тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. 

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.10.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на підставі п.2 ч.2  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.35).
Відповідач 27.10.2020 року відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 7 років 6 місяців при наявності у позивача лише 5 років 5 місяців 25 днів.
Позивач, не погодившись із відмовою в призначенні пенсії, оскаржив таку відмову до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що посилання пенсійного органу на відсутність записів у трудовій книжки позивача про виконання останнім робіт зі шкідливими умовами праці у спірний період служби в Радянській армії, є помилковими та необгрутованими, оскільки відповідно до ст.57 Закону №1788 необхідною умовою для зарахування періоду військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є сам факт зайнятості на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до моменту призову. Судом встановлено, що до моменту призову до лав  Радянської Армії позивач обіймав посаду ремонтного слюсаря, що передбачена переліком Списком №  2, а тому період служби в армії з 24.02.1988 року по 04.04.1990 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Правовідносини у даній справі врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788).
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №2) на підставі п.2 ч.2  статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.35).
Відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 7 років 6 місяців при наявності у позивача лише 5 років 5 місяців 25 днів.
Отже, в даній справі не є спірним необхідність наявності пільгового стажу в 7 років 6 місяців для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.
Спірним у справі є питання щодо зарахування позивачу до пільгового стажу періоду з 24.02.1988 року по 04.04.1990 року.
Згідно тексту позову вказаний період є службою в Радянській Армії. 
Судом першої інстанції з посиланням на абзац 2 пункту 1 статті 8 Закону №2011-ХІІ зазначено, що до моменту призову до лав Радянської Армії позивач обіймав посаду ремонтного слюсаря, що передбачена переліком Списком №2, а тому період служби в армії з 24.02.1988 року по 04.04.1990 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Проте, вказані висновки суду не відповідають обставинам справи та не грунтуються на законі.
Відповідно до статті 57 Закону №1788 військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Згідно із абзацем 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі по тексту – Закон №2011) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до  Закону України  «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
          Згідно копії трудової книжки позивача 09.02.1988 року був звільнений з Криворіжського коксохимзаводу «в связи с убытием на работу в Советские войска, находящиеся за границей (а.с.13).
           24.02.1988 року позивач «Прийнят на подолжность машиниста кочегара в/ч НОМЕР_1 ».
          04.04.1990 року позивач «Уволен в связи с переводом на работу в войсковую часть 51464 по распоряжению командира п.5 ст.29 КЗоТ РСФСР» (а.с.13-14).
          Тобто, у спірний період з 24.02.1988 року по 04.04.1990 року позивач працював у військових частинах.
          Таким чином, у спірний період позивач не проходив військової служби у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також не перебував в партизанських загонах і з`єднаннях, не проходив строкову військову службу та військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також не проходив військову службу в особливий період, а тому до нього не може бути застосовано ані норми статті 57 Закону №1788, ані Закон №2011 вцілому.

Також з копії трудової книжки вбачається, що строкову військову службу позивач проходив в період з 10.11.1982 року по 27.11.1984 року (а.с.12).
І саме цей період зарахований пенсійним органом до пільгового стажу (а.с.29,33).

З урахуванням викладених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в позові. 

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права,  висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що відповідно до  ст.317 КАС України  є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки за приписами ч.1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно із ч.4 ст.257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно із п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року справі №160/5936/21 задовольнити.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року справі №160/5936/21 скасувати.
          В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак