Постанова
Іменем  України                                
 
01 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 362/6591/20
 
провадження № 61-6313 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,               Шиповича В. В.,  
 
учасники справи:
позивач - Національний науковий центр «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства»;
відповідачі: Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;
треті особи: Національна академія аграрних наук України, державний реєстратор Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області Кияниця Наталія Миколаївна;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року у складі судді Ковбеля М. М. та постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С., Гуля В. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2020 року Національне наукове центр «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» (далі - ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства») звернулося до суду з позовом до  Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , треті особи: Національна академія аграрних наук України, державний реєстратор Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області Кияниця Н. М., про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету селищної ради, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконним, визнання державної реєстрації незаконною та її скасування, в якому просило: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області                      від 04 квітня 2019 року № 35 «Про передачу житлових кімнат в гуртожитку в приватну власність громадянам», визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане 11 квітня 2019 року Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області, на кімнату АДРЕСА_1 . Визнати незаконною та скасувати: державну реєстрацію права власності на кімнату АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проведену за  рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47272535 від 10 червня 2019 року; свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 , видане 11 квітня 2019 року Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області, на кімнату АДРЕСА_2 ; визнати незаконною та скасувати державну реєстрація права власності на  кімнату АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 , проведену за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46508814                               від 17 квітня 2019 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3 , виданого 11 квітня 2019 року Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області, на кімнату АДРЕСА_4 ; визнати незаконною та скасувати державну реєстрація права власності на кімнату АДРЕСА_4 за ОСОБА_5 ,                          ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , проведену за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47577560 від 02 липня 2019 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 , виданого 11 квітня 2019 року Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області, на кімнату АДРЕСА_5 ; визнати незаконною та скасувати державну реєстрація права власності на кімнату АДРЕСА_5 за ОСОБА_8 , проведену за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47576968 від 02 липня 2019 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_5 , виданого 12 квітня 2019 року Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області, на кімнату АДРЕСА_6 .
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року позов ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» визнано неподаним та повернуто заявнику.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки, визначені ухвалою суду від 29 грудня                           2020 року, оскільки заява була подана в електронній формі без накладення електронного цифрового підпису, при цьому, позивачем до заяви про усунення недоліків не додано позовної заяви у паперовому вигляді.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що незважаючи на вимоги суду, викладені в ухвалі від 29 грудня 2020 року, позивач не надав суду підписану позовну заяву в паперовому вигляді або позовну заяву в електронному вигляді, підписану електронним цифровим підписом, в зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду про неусунення позивачем встановлених йому недоліків позовної заяви та, як наслідок, визнання позовної заяви неподаною та її повернення на підставі частини третьої                    статті 185 ЦПК України..
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У квітні 2020 року Національний науковий центр «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й передати справу для продовження розгляду.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неповне дослідження наявних у справі матеріалів, а тому висновки суду не  відповідають матеріалам справи та порушують права заявника на судових захист.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 362/6591/20 з Васильківського міськрайонного суду Київської області.                           
 
У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2021 року зазначену справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що як і вхід до свого електронного кабінету, так і відправлення позовної заяви можливе виключно за умови використання власного електронного цифрового підпису. Тобто факт отримання позовної заяви через підсистему «Електронний суд» безумовно свідчить про її підписання електронним цифровим підписом та відповідно скріплення її таким підписом і засвідчення додатків до позовної заяви.
Тому відповідно й висновок апеляційного суду про неможливість зареєструвати офіційну електронну адресу (електронний кабінет) є, на думку заявника, безпідставним, оскільки поданню позовної заяви через підсистему «Електронний суд» передує реєстрація електронного кабінету та вхід до електронного кабінету з використанням електронного цифрового підпису.
Вважало, що позивачем правомірно подано позовну заяву через підсистему «Електронний суд», яка була скріплена електронним цифровим підписом, і об`єктивно сподівалося на сталість правозастосовчої практики та очікувало відкриття провадження за позовною заявою.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У грудні 2020 року ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства») звернулося до суду з позовом до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,                       ОСОБА_12 , треті особи: Національна академія аграрних наук України, державний реєстратор Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області Кияниця Н. М., про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету селищної ради, визнання незаконним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання державної реєстрації незаконною та її скасування, яка була подана через підсистему «Електронний суд».
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області                                     від 29 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків, а саме: позовну заяву було направлено в електронному вигляді, при цьому вона не містить електронного цифрового підпису; в порушення пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява не містить зміст позовних вимог, а саме спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Зокрема, позивачем в прохальній частині позовної заяви заявлено вимогу 1, 2 та 3, в яких останній просить суд вирішити питання про відкриття провадження, залучення третьої особи та виклик свідків, проте дані вимоги не відповідають статті 16 ЦК України, якою передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів судом; позивачем не надано оригінал документу про сплату судового збору; в порушення вимог частини першої статті 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. 
 
04 січня 2021 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представником позивача надіслано заяву, в якій останній просив прийняти до розгляду позовну заяву в первинній редакції, пославшись на обов`язок суду прийняти позовну заяву, подану через підсистему «Електронний суд». Крім цього, представник позивача навів мотиви та обґрунтування щодо заявлених у позовній заяві вимог та клопотань, та зазначив про те, що при зверненні до суду з позовною заявою в електронній формі у позивача відсутній обов`язок долучати до позовної заяви оригінал платіжного доручення та копії позовної заяви з додатками у паперовому вигляді для учасників справи (а.с. 31-43).
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, позов ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» визнано неподаним та повернуто заявнику.
 
2.              Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» підлягає задоволенню. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають. 
 
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Національне законодавство може містити певні обмеження доступу до правосуддя, проте такі обмеження відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини не повинні спростовувати саму суть такого права й бути справедливими. 
 
За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки, визначені ухвалою суду                     від 29 грудня 2020 року, оскільки заява була подана в електронній формі без накладення електронного цифрового підпису, при цьому, позивачем до заяви про усунення недоліків не додано позовної заяви у паперовому вигляді.
 
Проте погодитись із висновками судів не можна з огляду на таке.
 
Встановлено, що ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області,      ОСОБА_1 ,      ОСОБА_2 ,      ОСОБА_3 ,      ОСОБА_4 ,      ОСОБА_5 ,      ОСОБА_6 ,      ОСОБА_7 ,      ОСОБА_8 ,      ОСОБА_9 ,      ОСОБА_10 ,      ОСОБА_11 ,      ОСОБА_12 , треті особи: Національна академія аграрних наук України, державний реєстратор Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області Кияниця Н. М., про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету селищної ради, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконним, визнання державної реєстрації незаконною та її скасування. Документ сформований і поданий до суду у підсистемі «Електронний суд» 28 грудня 2020 року.
 
Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.
 
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
 
Надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою власного електронного підпису.
 
Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через електронний кабінет.
 
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 520/20958/18. 
 
Згідно з положеннями частини третьої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Разом з тим, згідно із Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у тексті Закону слова (назва) «Єдина судова інформаційна (автоматизована) система», «автоматизована система» у всіх відмінках (випадках) буде замінено словами «Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система» у відповідному відмінку.
 
Відповідно до частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису, якщо інше не визначено цим Кодексом.
 
У пункті 15.15 частини першої розділу VIIІ «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).
 
Оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС було опубліковано Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» № 229 (6984) 01 грудня 2018 року.
 
У подальшому у газеті «Голос України» (№ 42 (7048) від 01 березня                 2019 року) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого (відповідно до рішення Вищої ради правосуддя                    від 28 лютого 2019 року № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС) Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№ 229 (6984)                               від 01 грудня 2018 року).
 
Разом з тим, наказом Державної судової адміністрації України № 628                  від 22 грудня 2018 року «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах» вирішено запровадити тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах).
 
Відповідно до пункту 2 цього наказу місцевим та апеляційним судам у ході тестового режиму експлуатації підсистеми «Електронний суд» слід керуватися вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України                              від 26 листопада 2010 року № 30 (із змінами і доповненнями), у частині функціонування підсистеми «Електронний суд» (далі - Положення).
 
Так, відповідно до пункту 2.3 рішення Ради суддів України від 12 квітня                      2018 року № 16 передбачено, що ряд норм Положення, в тому числі і розділ XI (Підсистема «Електронний суд»), набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів, визначених пілотними згідно з відповідним наказом ДСА України. 
 
Згідно з пунктом 3 розділу ХІ Положення особи, за допомогою зареєстрованого електронного кабінету формують проекти (створюють шляхом заповнення відповідних форм, редагують, долучають), підписують та подають до суду і органів системи правосуддя електронні запити, скарги, пропозиції та інші непроцесуальні звернення, що стосуються діяльності таких органів, а також отримують відповідь на них.
 
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення, електронний документ (далі - ЕД) - оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис (далі - ЕЦП) - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).
 
Для проекту будь-якого електронного документу, створеного в підсистемі електронного суду на всіх стадіях його формування забезпечується конфіденційність його змісту за допомогою шифрування із використанням ЕЦП автора проекту. Осіб, допущених до інформації, що захищається, визначає автор документу. З моменту переведення документу у стан «Оригінал» такий документ втрачає статус конфіденційного і перелік осіб, допущених до його змісту визначає адміністратор відповідно до вимог законодавства (пункт 5 розділу ХІ Положення). Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД та ЕКПД (електронна копія паперового документу). Суди та органи системи правосуддя приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки (пункт 6 розділу ХІ Положення).
 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням: //cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.
 
Із урахуванням зазначеного, з 22 грудня 2018 року отримані місцевими судами заяви та інші процесуальні документи через підсистему «Електронний суд» мають реєструватися та розглядатися в установленому порядку. 
 
Вказаний висновок висловлено у постановах Верховного Суду: від 10 вересня 2019 року у справі № 640/1374/19, від 06 серпня 2020 року у справі                                     № 160/1841/19.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Зокрема, відповідно до пункту 14 розділу XI Положення № 30 всі електронні документи, що надходять до суду, автоматично розмішуються у відповідному реєстрі електронної кореспонденції автоматизованої системи документообігу суду. Їхня реєстрація здійснюється за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними відповідними інструкціями з діловодства.
 
Отже, відповідно до пункту 1 Розділу ХІ Положення з 22 грудня 2018 року у всіх місцевих та апеляційних судах обмін електронними документами між судом, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми «Електронний суд». Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого Електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи (пункт 2 Положення).
 
Електронний кабінет - захищений веб-сервіс, за допомогою якого забезпечується взаємодія авторизованого користувача з АСДС у режимі реального часу. Порядок реєстрації та роботи з електронним кабінетом встановлюється адміністратором (пункт 15 частини першої Розділу ІІ Положення).
 
Згідно з вимогами розділу XI Положення обмін процесуальними документами в електронній формі повинен здійснюватися з офіційних електронних адрес (Електронних кабінетів), які вони мають створити в підсистемі «Електронний суд», розміщеній за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua.
 
Таким чином, відсутність факту початку повноцінного функціонування ЄСІТС не може бути перешкодою для роботи її підсистеми «Електронний суд» та відповідно, права особи на подання процесуальних документів через цю підсистему в електронній формі.
 
В позовній заяві ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» зазначено, що документ сформований у системі «Електронний суд» 28 грудня 2020 року, у графі «Підпис» зазначено прізвище, ім`я, по батькові представника заявника - ОСОБА_13 .
 
З огляду на те, що подання документу через систему «Електронний суд» без використання власного електронного цифрового підпису неможливо, суди попередніх інстанцій дійшли безпідставного висновку, що позовна заява ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» подана в електронній формі без накладення електронного цифрового підпису.
 
Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлено статтями 175,                      177 ЦПК України. Згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України                        (у редакції на час подання позову) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону..
 
Частиною першою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 175, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
 
Відповідно до пункту частини третьої статті 185 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
 
Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що позовну заяву було направлено в електронному вигляді, при цьому вона не містить електронного цифрового підпису; в порушення пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява не містить зміст позовних вимог, а саме спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Зокрема, позивачем в прохальній частині позовної заяви заявлено вимогу 1, 2 та 3, в яких останній просить суд вирішити питання про відкриття провадження, залучення третьої особи та виклик свідків, проте дані вимоги не відповідають статті 16 ЦК України, якою передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів судом; позивачем не надано оригінал документу про сплату судового збору; в порушення вимог частини першої статті 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
 
Дійшовши вказаного висновку, суди не звернули уваги на те, що позовну заяву (з додатками) було подано через підсистему «Електронний суд», а тому в такому разі підлягають застосуванню положення частин шостої, сьомої статті 43 ЦПК України (у редакції на час подання позову), згідно з якими процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. 
 
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні додатки №№ 2-21, зазначені заявником в позовній заяві, як і довідка суду про ненадання заявником вказаних додатків, серед яких, зокрема, вказано платіжне доручення про сплату судового збору, зарахування якого суд міг перевірити відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір».
 
За таких обставин, висновки судів про невідповідність позовної заяви вимогам статті 356 ЦПК України не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам процесуального закону.
 
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції зазначеного не врахував, дійшов передчасного висновку про наявність підстав, передбачених статтею 185 ЦПК України, для повернення позовної заяви ННЦ «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства».
 
У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.
 
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
 
Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Національного наукового центру «Інститут механізації та електрифікації сільського господарства» задовольнити.
 
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року скасувати, справу направити для розгляду до суду першої інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            О. М. Осіян
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                            В. В. Шипович