П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/12347/20	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Цехмейстренко Ю.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну  скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Мирнопільське" селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року позивач  звернувся до суду з   позовом до відповідача та просив  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0009461304; №0009451304; №0009441304 від 09.04.2019 року.
В обґрунтування позову зазначалось, що  Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки у контролюючого органу не виникало право на проведення позапланової документальної перевірки, тому що за умови відсутності обставин вказаних у Законі та не зазначення цих обставин у наказі на перевірку в якості підстав, як того вимагає закон, право на перевірку у контролюючого органу відсутнє.  По суті виявлених порушень позивач зазначив, що не заперечує щодо нарахування ПДФО та військового збору з оренди автомобіля директором, а щодо решти виявлених порушень заперечує. 
Рішенням   Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021   року, ухвалене у відкритому судовому засіданні   за правилами  загального позовного провадження у м.  Одесі позов задоволено  частково.   Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення  Головного управління ДПС в Одеській області   №0009451304 від 09.04.2019 року  в частині на суму грошового зобов`язання з податку  на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням  44 978,44 грн. та штрафними санкціями у сумі                31255,60 грн.   Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області   №0009461304 від 09.04.2019 року в частині на суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням                3074,82  грн. та штрафними санкціями у сумі 2136,71 грн.  В іншій частині позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду  в частині задоволених позовних вимог, Головне управління ДПС в Одеській області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги  зазначено,  що  апелянт не погоджується з рішенням в частині узагальнених данних про результати перевірки  повноти включення до складу загального місячного оподаткованого доходу суми коштів, виданих під звіт працівникам позивача.  Так, апелянт зазначає що позивач не включив до складу загального місячного  оподаткованого доходу працівників підприємства суми надміру витрачених коштів, отриманих під звіт, в результаті чого визначено суму податкового зоовязання з податку  на доходи  фізичних осіб за 2016 р. у сумі 44978,44 грн.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України,   в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Статуту державне підприємство «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту – національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» засноване на основі державної власності  перебуває у віданні Національної академії аграрних наук  України як орган управління державним майном. Основними видами діяльності  підприємства є: вирощування зернових культур (крім рису) бобових культур і насіння  олійних культур (т.5, а.с.117-128).
Відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України № 158-к від                  14 травня 2019 року «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначено на посаду директора  державного підприємства «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту – національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» з                       20 травня 2019 року  (т.5, а.с.131).
Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДФС в Одеській області надіслало на адресу «Дослідне господарство «Мирнопільське» селекційно-генетичного інституту – національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» запит № 16166/10/15-32-13-04-07 від 15.11.2018 року про те, що у зв`язку з надходженням податкової інформації, зокрема на підставі проведеного аналізу наданих податкових розрахунків про суми доходу нарахованого та сплаченого на користь платників податку (1ДФ), даних інтегрованих карток платника податків АІС «Податковий блок» щодо повноти та своєчасності перерахування податків встановлено неповне та несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р., що може свідчити про порушення платником податків податкового та іншого не врегульованого Податковим кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого  покладено на контролюючі органи та запропоновано надати пояснення та документальне підтвердження за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р. щодо фактичних видів діяльності, фактичних місць здійснення діяльності, наявність приміщень, виписок банку про рух коштів, використання праці найманих працівників та інші первинні документи, пов`язані з фінансово- господарською діяльністю, нарахування та сплати до бюджету податків, та попереджене, що ненадання вищезазначених пояснень та документального підтвердження є підставою для проведення позапланової перевірки (а.с. 161, т.4).
Суд встановив, що позивачем надано відповідь від 22.11.2018 року № 58/12-18 на цей лист ГУ ДФС в Одеській області, яка отримана контролюючим органом 09 січня 2019 року (вхід. № 808/10/15-32), яким надано інформацію та завірені документи за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018р., а саме: копія зведеної відомості  по заробітної плати             2015-2018 рр., звіти по Ф-1 ДФ та розрахунки (платіжні доручення) 2015-2018рр., звіти і розрахунки по Єдиному внеску, розрахунки по військовому збору 2015-2018 рр. звіти по частині чистого прибутку та розрахунки 2015-2018 рр., розрахунки по фіксованому с/г податку, 2015-2016 рр., розрахунки по земельному податку 2017-2018 рр., звіти та розрахунки по рентної плати за користування надр 2015-2018 рр., розрахунки по податку на нерухоме майно 2017-2018 рр., інші розрахунки та податки з бюджетом 2015-2018 року, інформація за 2015-2018 рр. (а.с. 162, т 4).
На підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДФС в Одеській області № 342 від 21 січня 2019 р., направлення ГУ ДФС в Одеській області від 23 січня 2019р. №417/13-04, ГУ ДФС в Одеській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2015р. по 30.06.2018 року Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” за період з 01.01.2011р. по 30.06.2018р., за наслідками якої складено акт №280/15-32-04/00494597 від                            20.02.2019 року (т.1, а.с. 26-48).
Копія наказу № 342 від 21 січня 2019 р. та направлення ГУ ДФС в Одеській області від 23 січня 2019 року №417/13-04 вручено під розписку в.о. директора ДП «ДР «Мирнопільське» ОДСДС НААН» - Аблову Федору Валерійовичу 05 лютого 2019 року.
Відповідно до висновків акту перевірки №280/15-32-04/00494597 від 20.02.2019 року встановлено порушення: 
- пункту 51.1 статті 51, підпункт б) пункту 176.2 статті 176 Податкового Кодексу України, п.3.2, п.3.3, п.3,6 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4 - подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку з недостовірними даними в частині не відображення в наданих розрахунках за 1-4 квартали 2016 року нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб-підприємців за ознакою « 157» - дохід, виплачений само зайнятій особі; 
- абз.2 п.57.1 ст.57, п.п. 164.2.11 п.п. 164. 2.20 п. 164. 2 ст. 164, п. 164. 5  ст. 164,                      п. 167.1 ст.167, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.4 п. 168. 1 ст. 168 ПК України, в результаті чого донараховано податок  на доходи фізичних осіб  на загальну суму  189 932.37 грн. та визначено пеню за несвоєчасне перерахування  податку у сумі  20   692,46 грн., у тому числі: 
- не перераховано ПДФО із сум заробітної плати у розмірі 67,171,63 грн.;
- порушено строки слати до бюджету ПДФО із сум заробітної плати, в результаті чого визначено пеню у сумі 20     692,46 грн.;
- не утримано ПДФО із доходів нарахованих фізичним особам у вигляді заробітної плати, виданої у натуральному вигляді без урахування коефіцієнту на загальну суму 6511,36 грн.;
-  не утримано ПДФО з доходів, нарахованих керівнику підприємства  за надання  автомобіля в оренду на загальну суму 9450,00 грн.;
- не включено до складу загального місячного  оподатковуваного доходу суми надміру  витрачених коштів працівникам підприємства, отриманих під звіт, в результаті чого донараховано  ПДФО в сумі 106 799,38 грн.;
- пп.п.1.2,1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, абз. 2 п. 57. 1 ст. 57, п. 164.2.11, п.п.164.2.20 п. 164. 2 ст. 164, п. 167. 1 ст. 167 , п.п. 168.11 п. 168.1.2 п. 168.1 4 п. 168. 1 ст. 168 ПК України, в результаті чого донараховано військовий збір загальну суму                     15 004,64 грн. та визначено пеню за несвоєчасне перерахування податку у сумі 1756,03 грн., у тому числі: 
-    не перераховано військовий збір із сум заробітної плати на суму 6665,09 грн.;
-   порушено строки слати до бюджету військового збору із сум заробітної плати, в результаті чого визначено пеню у сумі 1756,03 грн.;
- не утримано військовий збір з доходів, нарахованих керівнику підприємства за надання автомобіля в оренду на загальну суму 810,00 грн. 
не включено до складу загального місячного  оподатковуваного доходу суми надміру  витрачених коштів працівникам підприємства, отриманих під звіт, в результаті чого донараховано  військовий збір у розмірі 7259,55 грн.
Позивачем подано заперечення на акт перевірки (вхід. від 26.03.2019 року) (т..1, а.с.51-60).
ГУДФС в Одеській області листом від 04.04.2019 року вих. №7432/10/15-32-13-04-07  надіслало позивачу повідомлення про розгляд заперечення, в якому зазначено, що висновки акту перевірки залишено без змін. (т.1, а.с. 61-70).
На підставі акту перевірки №280/15-32-04/00494597 від 20.02.2019 року ГУДФС в Одеській області 09.01.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 0009461304, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання  з військового збору у розмірі 20468,28 грн.;
- № 0009451304, відповідно до якого  збільшено суму грошового зобов`язання  з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 148 791,22 грн.;
- № 0009441304, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання  з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 113  235,91 грн. (т.1, а.с. 71-73).
Приймаючи рішення, суд першої інстанції враховуючи, що у позивача наявні звіти з використання грошових коштів за 2016 рік, суд дійшов висновку  про часткове задоволення позову, а саеме зазначив, що   податкові повідомлення-рішення  Головного управління ДПС в Одеській області №0009451304 від 09.04.2019 року  в частині  суми грошового зобов`язання з податку  на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням  44 978,44 грн. та штрафними санкціями у сумі 31255,60 грн. та № 0009461304 від 09.04.2019 року в частині  на суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням                3074,82  грн. та штрафними санкціями у сумі 2136,71грн. є протиправними та належать скасуванню. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає,  а викладені у апеляційній  скарзі доводи скаржника щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є неприйнятними  з огляду на наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Таким чином, аналіз наведеної статті кодексу доводить, що контролюючий орган має право на призначення перевірки у разі не отримання пояснень та документальних підтверджень про відсутність порушень, які наведені у письмовому запиті контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 Податкового Кодексу України.
Згідно з підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України від      02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту, є особа, що видала таку суму, а саме: під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконанні таких дій.
Відповідно до п.4 «Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих щ відрядження або під звіт», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.09.2015р. №841 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.10.2015р. за № 1248/27693: «Якщо платник податку не повертає суми надміру витрачених коштів протягом звітного місяця, на який припадає граничний строк (до закінчення третього або п`ятого, а в окремих випадках десятого чи двадцятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт), то така сума, розрахована з урахуванням пункту 164.5 статті 164 розділу IV Кодексу, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 167,1 статті 167 розділу IV Кодексу за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) за відповідний місяць. У разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.
Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою касових книг та касових ордерів               ДП «ДГ «Мирнопільське» СГІ-НЦНС» за перевіряємий період встановлено видачу готівкових коштів під звіт (кореспондуючий рахунок №372) працівникам підприємства на загальну суму 511 817,02 грн., в тому числі у 2015р. - 77 705,47 грн., у 2016р. -                              204 987,89 грн., у 2017р. - 163 832,78 грн., у 2018р. - 65 290,88 грн. Складено перелік осіб та видані під звіт суми готівковий коштів через касу підприємства, який завірено підписом в.о. головного бухгалтера підприємства -Колесніченко Віри Прокопівни.          
Під час здійснення перевірки головним державним ревізором - інспектором Кураловою М.Д. зроблено запит про надання документів на перевірку, який вручено під підпис керівнику ДП «ДГ «Мирнопільське» ОДСДС НААН» - Аблову Федору Валерійовичу 05.02.2019р. Серед переліку запитуваних на перевірку документів вказано в тому числі авансові звіти та підтверджуючі документи до них.          
Апелянт зазначає, що   до перевірки підприємством надано Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та підтверджуючі документи до них тільки за січень 2018р., про що складено відповідний опис, який завірено підписом в.о. головного бухгалтера підприємству - Колесніченко Віри Прокопівни. 
В складеному описі зазначено: «Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та підтверджуючі документи до них за період з липня 2015р. по грудень 2017р. та з лютого 2018р. по червень 2018р. не складались та бухгалтерії підприємства не надавались підзвітними особами», зазначено, що  позивачем порушено пункту 51.1 статті 51, підпункт б) пункту 176.2 статті 176 Податкового Кодексу України, п.3.2, п.3.3, п.3,6 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4 - подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку з недостовірними даними в частині не відображення в наданих розрахунках за 1-4 квартали 2016 року нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб-підприємців за ознакою « 157» - дохід, виплачений само зайнятій особі.
З матеріалів справи  встановлено, що разом із запереченнями на акт перевірки, позивачем надані звіти за 2016, 2017 роки. 
Відповідачем нараховано позивачу ПДФО та військовий збір за 2016 рік, оскільки незважаючи на те, що в описі до заперечень на акт перевірки  було зазначено звіти за                    2016 рік, вони не були додані до заперечень, про що був складений відповідний акт.
Розглядаючи справу судом встановлено,  що були надані позивачем, що підтверджено наданими разом з позовом копіями відповідних звітів за 2016 рік, а також суд встановив,  що  позивач   не отримував копію акту про відсутність документів. 
Судова колегія не приймає доводи апеляційної скарги про те, що  такий акт було направлено позивачу без поштового  повідомлення про вручення через відсутність фінансування на відправку  вихідної кореспонденції ГУДПС  в Одеській області, оскільки  обставини, пов`язані з фінансуванням  установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів  не є належним   доказом  направлення акту позивачу у спосіб встановлений Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.п. 44. 6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Таким чином, враховуючи те, що позивачем подано разом із  запереченнями на акт перевірки авансові звіти за 2016 рік, судова колегія  вважає вірним висновок суду про те, що позивачем не допущено порушення норм ПК України в цій частині.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відхилення  доводів відповідача щодо відсутності у додатку до заперечення звітів 2016 р. згідно з опису з номера 7 по номер 18, з посиланням на складання відповідного акту, оскільки відповідачем  не надані докази надсилання цього акту на адресу позивача для виправлення допущеної помилки.
Таким чином, враховуючи, що у позивача наявні звіти з використання грошових коштів за 2016 рік, суд першої інстанції дійшов вірного  висновку про часткове задоволення позову та  визання протиправними і скасування  податкових повідомленнь-рішень  Головного управління ДПС в Одеській області №0009451304 від 09.04.2019 року  в частині  суми грошового зобов`язання з податку  на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням в розмірі   44 978,44 грн. і штрафних санкцій у сумі 31255,60 грн. та                  № 0009461304 від 09.04.2019 року в частині  суми грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням у розмірі  3074,82  грн. та штрафними санкціями у сумі  2136,71грн.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду першої інстанції  ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021  року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано  18.10.2021 року

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець